1 88* 



TORSIKN I.AGEKHERG. 



föranledas till en sådan uppfattning av den omständigheten, att mindre 

 sår kunna iakttagas på de angripna stammarna ofta betydligt nedanför 

 den egentliga infektionszonen. Dessa barksår få vanligen genom den 

 uppkommande övervallningsvävnaden en elliptisk omkrets och äro i all- 

 mänhet utfyllda av kåda. De döda vävnadspartierna innehålla rikligt 

 med hyfer. Såren omgivas emellertid runt om av levande barkvävnad 

 och kunna sålunda icke genom barken ha någon direkt förbindelse med 

 (len verkliga angreppshärden. Vid en anatomisk undersökning av stam- 

 tvärsnittet över ett sådant sår (fig. 7) överraskades jag av att finna, att 



själva märgen innehöll ett sär- 

 deles tätt nätverk av hyfer. Det 

 låg ju då nära till hands att an- 

 taga, att svampen från angrepps- 

 punkten hade trängt nedåt ge- 

 nom den funktionslösa märgen 

 och här och var brutit ut genom 

 vedmanteln och dödat kambiet; 

 de från varandra långt avlägsna 

 barksåren skulle då endast till 

 det yttre vara isolerade från var- 

 andra. Emellertid fann jag snart, 

 att hyferna i märgen icke sträckte 

 sig utanför sårets gränser. Där- 

 till kom ytterligare, att de fria 

 hyfändarna i sårets övre del alla 

 växte i riktning mot skottspet- 

 sen, vilket ju bestämt talar emot 

 ett nedträngande av svampen 

 från den högre upp belägna an- 

 greppshärden. 

 Särskilt intressanta ur denna synpunkt äro även de döda vävnads- 

 grupper av mindre omfång, vilka såsom redan förut omnämnts anträffas 

 nedanför de i den levande barken nedskjutande döda barkpartierna (fig. 6). 

 Dessa barkskador äro runt om omgivna av klorofyll förande levande bark- 

 element och avgränsas mot dessa genom en tunnväggig flerskiktad kork- 

 mantel. De äro utåt fast förbundna med den döda ytterbarken och sitta 

 därför kvar vid denna, om den avfläkes från skottet. I storlek variera de 

 högst väsentligt, en del är föga större än ett knappnålshuvud, andra 

 äro stora som hagel och genom ett smalt kort skaft fastade vid ytter- 

 barken, andra åter ha en kakliknande fason med rätt växlande yttre kon- 

 turer. Utvändigt röja icke dessa egendomliga bildningar sin förekomst; 



Fig. 7. Tvärsnitt genom en gren över ett isolerat 

 barksår. a storcellig ytterbark, b korkskikt, c le- 

 vande innerbark, d ved, e märg, f övervallnings- 

 vävnad, g av svamp dödat parti av innerbarken. 



Querschnitt durch einen Zweii; mit einer isolierten Wunde. 



a grosszellige Aussenrinde, b Korkschicht, c lebende Innen- 



rindc, d Holz, e Mark, f Uberwucherungsgevvebe, g von 



dem Pilz getötete Partic der Innenrinde. 



