192''' TORSTEN LAGERBERG. 



siggår genom det utväxande toppskottet. Svampen kan ju i vissa 

 fall behöva längre tid på sig för att fullborda sitt förstörelsearbete. 

 Detta har uppenbarligen varit händelsen, då såren, såsom understundom 

 sker, uppträda på det tredje årsskottet uppifrån räknat (jfr fig. 2). En 

 mindre långt driven förskjutning ut över det normala har redan förut 

 blivit omnämnd (fig. 3). Dylika undantag kunna ju möjligen bero på 

 att vissa granar erbjuda den angripande svampen ett större motstånd 

 än andra. 



Även en annan av granens parasitsvampar äger sannolikt i sättet 

 för sitt uppträdande en förklaring på sin infektionshistoria; ur denna 

 synpunkt visar den av svampen framkallade sjukdomen stor överens- 

 stämmelse med grantopptorkan. Denna svamp är Hypodermella viacro- 

 spora. Den angriper som bekant granens barr, dock som det vill synas 

 endast barren på det näst sista årsskottet. Svampen når emellertid först 

 året därpå sin mognad, varför dess fruktkroppar alltid återfinnas på barr 

 som tillhöra det tredje årsskottet, från spetsen räknat. Då det knappast 

 låter sig tänkas, att 2-åriga barr skulle vara lättare att infektera än så- 

 dana, som tillhöra äldre generationer, finner angreppets konstanta fram- 

 trädande på 2-årsbarren en naturlig förklaring, om man antar, att det är 

 det utväxande årsskottets barr som infekteras, och att svampen för sin 

 utveckling erfordrar jämnt ett år, innan dess fördärvbringande egen- 

 skaper komma till synes (jfr härutinnan LAGERBERG & SylvéN, sid. 

 116*). 



En fråga slutligen, som i detta sammanhang även förtjänar beak- 

 tande, är proveniensens betydelse för topptorkans utbredning. Denna 

 fråga har redan tidigare berörts av WlBECK (sid. 129). Den omständig- 

 heten, att de unga granbestånden på Kungälfs stadsskog (tysk gran.?) 

 under år 19 10 härjades av topptorka, ger honom anledning att hänvisa 

 på de resultat, som framgått av ScilELLENBERGS undersökning av topp- 

 skadorna på den schweiziska granen. ScHELLENBERG fann nämligen, 

 att fröproveniensen var av stor vikt för sjukdomens utbredning, i det 

 att granar från höjdlägen hade betydligt större motståndskraft än låg- 

 landsgranarna. WlBECK anför detta fall därför, att det kunde tyda på 

 att tyskgranen hos oss vore mindre ägnad att stå emot ogynnsamma 

 yttre faktorer än var inhemska. Att så kan vara händelsen vill jag icke 

 heller förneka. Gent emot den i Sverige spridda topptorkan — vilken 

 alla likheter till trots icke är identisk med den schweiziska — synas 

 emellertid granar av tysk och svensk proveniens förhålla sig tämligen 

 lika. Till denna uppfattning har jag själv kommit vid mina studier av 

 sjukdomen, och det framhålles också med stor bestämdhet i svaren på 



