2 I 8* I. MEVES. 



före eller efter döden, smittat sina kamrater, jämte det att möjligen 

 ytterligare en del larver smittats af de inlindade liken, sedan dessa 

 fuktats. Kunde man bygga på dessa försök, vore slutsatsen den, att 

 tillvaron af fjolårslik verkar smittande på den nya generationen, till 

 och med utan direkt beröring, ehuru långsammare i sistnämnda händelse. 

 Denna slutsats starkes ytterligare genom försök, som här nedan skola 

 omtalas. Jag för min del är därför, i motsats till d:r Wahl och i öfver- 

 ensstämmelse med förbemälde Hf:nsciiel, öfvertygad därom, att åtminstone 

 beröring med polyederlik, kanske ock blotta närvaron af sådana, fram- 

 kallar sjukdom hos förut friska larver. 



Af intresse skulle ett försök hafva varit, huruvida närvaron af 

 exkrementer från fjolåret kunde orsaka smitta. Tyvärr tänkte jag ej 

 därpå, medan tillfälle därtill ännu gafs. 



När den 3 april alla larver ur infekterade ägg i n:o 6 voro döda 

 (se tab. I), lät jag liken kvarligga och insläppte 10 friska larver från 

 n:o 2; dessa voro då g — 12 dygn gamla. Den 5 april lefde blott 6 st., 

 den 9 april 5, den 11 april 4 och den 15 april 2 st., som höllo sig vid 

 lif till den 27 april, då äfven de ströko med. 



Den 15 april flyttade jag 10 st. omkring 22 dygn gamla, friska 

 larver, som nyss ömsat hud, ur n:o i till n:o 5, i hvilken senare burk 

 fjorton dygn förut (se tab. I) alla larver dött, och hvilken sedan lämnats 

 orörd. Den 21 april dog den första larven, den 2g april den andra, 

 och mellan den 3 — 8 maj alla öfriga i rask följd utom en enda, som 

 .slutligen utbildade sig till puppa och fjäril. Immunitet mot sjukdomen 

 förekommer alltså, hvaraf kan förklaras att i trakter, där sjukdomen 

 skenbart röjt undan allt nunnelif, enstaka exemplar ändock fortlefva för 

 artens bibehållande. 



Den I maj insattes slutligen 50 st. några dygn gamla larver, som 

 erhållits ur infekterade ägg, utan äggskal i en ren burk. Den 4 maj 

 dogo 14, den 5 maj 16 stycken. Sistnämnda dag insläpptes två redan 

 halfvuxna, till utseende friska larver, som dock ej togos ur kontroll- 

 burk. De återstående 20 smålarverna dogo under de två följande dyg- 

 nen, men de två stora fortsatte att lefva, den ena till den 21 och den 

 andra till den 2g maj, då äfven de dogo i typisk polyedersjukdom. In- 

 kubationstiden .synes vara längre hos äldre larver än hos yngre, hvarpå 

 ock de Wahlska försöken synas häntyda. 



De af mig utförda försöken hafva den fördelen framför d:r Wahls, 

 att visshet funnits för att ingen enda af försökslarverna kunnat vara in- 

 fekterad redan före försökens början, utom möjligen i fråga om de två 

 sistnämnda medelstora larverna; men om dessa varit sjuka förut, innan 



