2 26* EDV. KINBERG. 



stämmelser — skogsvårdsafgifter upptagas att användas såsom bidrag till enskildas skogs- 

 vårdsarbeten??; Från länens kustlandskomniuner och en del där befintliga filialer af länens 

 hushållningssällskap samt byalag hafva inalles 6o svar till kommittén inkommit, hvaraf 30 

 innehålla ja och 30 nej; i de förra äro inberäknade 2 svar, däri förordas införandet af skogs- 

 vårdsafgifter, men endast under förutsättning att de ej uppgå till högre Vielopp än högst 2 

 öre per kbm. Såsom villkor för upptagande af skogsvärdsafgift har framhållits, att betryg- 

 gande garantier gifvas tör att dessa afgifter »ej i främsta rummet komina bolagen till godo 

 på de mindre hemmansägarnas bekostnad». Mot afgifts upptagande är anfördt, att komtmi- 

 nerna redan äro betungade med utgifter i hög grad och att afgifterna icke äro för orten 

 lämpliga och ej kunna på lämpligt sätt fördelas, att naturlig återväxt i allmänhet finnes i 

 orten m. m. 



Frågan 18, af hufvudsakligen följande lydelse: »Under förutsättning att skogsvårdsaf- 

 gifter upptagas, böra dessa afgifter förvaltas af en skogsvårdsstyrelse eller fördelas pä de 

 särskilda socknarna för att förvaltas af de kommunala myndigheterna eller särskilda för- 

 troendemän, eller böra afgifterna på annat sätt förvaltas och fördelas? har besvarats på det 

 sätt, att 14 uttalat sig för att afgifterna borde förvaltas af skogsvärdsstyrelse, därvid i några 

 af svaren framhållits, att de särskilda komnninerna borde behörigen tillgodoses vid fördel- 

 ningen och så vidt möjligt erhålla proportionell andel efter det frän kommunerna utgående 

 råmaterialet, hvaremot 42 svar, med afstyrkande af skogsvårdsstyrelser inom länen, framhålla 

 att skogsvårdsafgifter, därest sådana upptagas, böra öfverlämnas till landsting eller hushåll- 

 ningssällskajj att af dem eller deras förtroendemän användas till den enskilda skogsvårdens 

 främjande eller ock att de fördelas pä kommunerna att förvaltas af kommunalmyndighet eller 

 deras förtroendemän.» 

 Sammanfatt- Med åberopande af hvad som anförts om skogsvårdsafgifts upptagande i lappmarkerna 



niny-. såsom i hufvudsak tillämpligt äfven inom kustlandet, anföra reservanterna vidare å sid. 688: 



»Visserligen ha skogarna icke inom hela denna landsdel i samma omfattning som i 

 lappmarkerna öfvergätt till trävaruindustrien, men i stort antal af kustlandets bästa skogs- 

 socknar är samma förhållande rådande som i lappmarkerna med afseende å trävaruindustriens 

 skogsinnehaf; och följden blir densamma som i lappmarken, nämligen att de mindre skogs- 

 ägarna skulle komma till korta i konkurrensen om skogsvårdsmedlen. Detta ogynnsamma 

 läge, hvari dessa skogsägare genom förefintliga förhållanden försättas, har också tagit sig 

 bestämdt uttryck genom villkoret, att garanti bör gifvas för att dessa afgifter ej i främsta 

 rummet komma trävaruindustrien till godo på de mindre hemmansägarnas bekostnad. Men 

 af skäl, som vi här ofvan redan anfört, kan en sådan garanti icke lämnas. Det ligger näm- 

 ligen i skogsvårdsafgifts- och skogsvårdssystemets natur, att skogsvårdsmedlen utdelas i för- 

 hållande till utförda arbetens omfattning och kostnad. Då de mindre skogsägarnas förmåga 

 härutinnan är mycket ringa i jämförelse med trävaruindustriens, tager denna senare åt sig 

 största delen af skogsvårdsmedlen. Det hjälper föga att bidragsprocenten ställes något olika 

 för olika kategorier skogsägare. Förhällandet blir likväl i hufvudsak såsom ofvan är nämndt. 



Utgår man från, att syftet med åvägabringande af skogsvårdsmedel är, ej mindre att 

 väcka intresse för skogsvård hos företrädesvis de mindre skogsägarna, som här utgöra det 

 stora flertalet, än ock att verksamt söka främja själfva arbetet därutinnan, måste skogsvårds- 

 medlens fördelning ske efter det verkliga behofvet. Detta kan ej genomföras med ofvan- 

 nämnda system, men kan däremot väl komma till utförande, om medlen anvisas såsom stats- 

 anslag med bidrag äfven af landsting eller hushållningssällskap. 



Ehuru vi icke kunnat biträda det af majoriteten föreslagna sätt för medels anskaffande 

 till den enskilda skogsvårdens främjande i de tvä nordligaste länen, anse vi det vara ett 

 stort och viktigt statsintresse, som här föreligger, att söka väcka, befordra och ekonomiskt 

 stödja utvecklingen beträffande skogarnas vård inom dessa vidsträckta län. Skäl äro härför 

 anförda i kommitténs betänkande. Vi vilja endast tillägga, att den undantagsställning, som 

 den fasta befolkningen inom dessa län intager i följd af de betydande inskränkningar i dis- 

 positionsrätten till skogen, som här gällande skogslagar föreskrifva, är ett ytterligare skäl 

 för staten att ägna sin omsorg om denna befolknings under mindre gynnsamma naturbe- 

 tingelser än i öfriga delar af landet bedrifna skogsbruk, hvars uthålliga afkastning i allmän- 

 het kan anses som ett bland de främsta villkoren för denna befolknings framtida vidmakt- 

 hållande.» 



