SKOGSADMINISTRATIONEN. 3 29 



som gälla vid tillsäUande af befattiiiiifjarna i skogsstaten pa extra stat. Skogsingenjörerna 

 kunna sålunda icke erhålla någon befordringstur framför öfriga extra jägmästare. Skogsin- 

 genjörernas arfvodeii äro också satta i öfverenssläminelse med den öfriga extra personalens 

 i skogsstaten arfvoden och sålunda så pass mycket lägre än de ordinarie jägmästarnas löner, 

 att skogsingenjörerna numera icke kunna hafva någon fördel af att allt för länge stanna 

 kvar på sina skogsingenjörsposter. Länsjägmästarna åter, som i regel äro betydligt bättre 

 aflönade än de ordinarie jägmästarna och därtill vaidigen äga att i stor utsträckning åtaga 

 sig uppdrag åt enskilda, skulle otvifvelaktigt, om de blefve berättigade till meriter, söka att 

 stanna så länge som möjligt såsom länsjägmästare för att få på äldre dagar söka sig in i 

 skogsstaten för att få del af dess pensionsrätt. Olägenheten häraf för statens skogsförvalt- 

 ning är uppenbar. Därtill kommer, att skogsingenjörerna utgöra ett rintja fåtal, för närva- 

 rande endast 3 stycken, under det att länsjägmästarnas antal uppgår till 23 stycken, eller, 

 om länsjägmästaren i Malmöhus län icke medräknas, 22 stycken. Om skogsingenjörernas 

 antal vore lika stort, skulle gifvetvis äfven deras rätt till meriter i ganska väsentlig grad för- 

 rycka de öfriga extra skogsstatstjänstemännens befordringsutsikter. 



De extra jägmästarnas förbund har i sin underdåniga skrift den 25 februari 1913 när- 

 mare utvecklat den fara för statens skogsväsende, som i form af ett sänkande af duglighets- 

 nivån skulle blifva en följd af alt länsjägmästarna fingo tillgodoräkna sig meriter, och vill 

 domänstyrelsen bestyrka det berättigade i detta uttalande. 



För att visa, huru bekymmersamt det skulle blifva för de extra skogsstatstjänstemäniien, 

 därest länsjägmästarna skulle blifva berättigade till meriter till statstjänst för sitt arbete i 

 skogsvårdsstyrelsernas tjänst, har de extra jägmästarnas förbund i samma sin underdåniga 

 skrifvelse uppgjort en beräkning af dels de extra jägmästarnas antal i förhällande till de 

 skogligt utbildade ordinarie befattningshafvarna inom skogsstaten, domänstyrelsen, skogsläro- 

 verken och statens skogsförsöksanstalt, dels åldersfördelningen bland dessa extra skogsstats- 

 tjänstemän samt dels utsikterna till befordran under närmaste tioårsperiod. Af denna be- 

 räkning framginge, att vid slutet af år 1922 icke mindre än ett 60-tal aspiranter ännu vid 

 fyllda 40 år eller därutöfver skulle stå obefordrade, ett bekymmersamt förhållande, som skulle 

 blifva ännu tröstlösare, om länsjägmästarna genom rätt till meriter skulle komma att afsevärdt 

 stegra detta antal. 



Ehuru en del anmärkningar kunna göras mot denna beräkning — såsom att bland de 

 extra jägmästarnas antal medtagits några, som knappast bort inräknas dit, att en fördelning 

 af de extra tjänstemännen efter antal lefnadsår lätt blir missvisande, hvarför fördelningen i 

 stället bort göras efter antal tjänsteår, att det är vid 63 är och icke vid 60 år, som ordi- 

 narie skogsstatstjänstemän kunna under vissa villkor fä afgå med pension före pensionsål- 

 dern, att de extra jägmästare, som under det gångna decenniet utträdt ur statstjänst, nog 

 utgöra mera än 15 %, och slutligen att i denna beräkning icke ens medtagits den ökning 

 af ordinarie jägmästaretjänster, som norrländska skogsvårdskommittén föreslagit, (s. k. skogs- 

 ingenjörstjänster), ej heller beräknats någon ökning däruti för det öfriga landet — så måste 

 dock medgifvas, att häraf vill, framgå, att befordringsutsikterna för de extra skogsstatstjänste- 

 männen för framtiden te sig ganska mörka. En ytterligare försämring af dessa utsikter ge- 

 nom rätt för länsjägmästarna att räkna meriter för sin tjänstgöring skulle förvisso göra fram- 

 tiden för de extra skogsstatstjänstemännen ännu mera dyster. 



I fråga om den af de extra jägmästarnas förbund såsom bilaga vidlagda artikeln af 

 extra jägmästaren Wibeck i Skogsvårdsföreningens lidskrift rörande det extra ordinarie sy- 

 stemets utveckling i skogsstalen, så kunna berättigade anmärkningar göras mot denna, men 

 har styrelsen icke ansett det nödigt att nu närmare redogöra därför. 



I sitt underdåniga utlåtande den 24 september 1 908 med anledning af ett utaf inom 

 jordbruksdepartementet tillkallade sakkunniga afgifvet betänkande angående ändamålsenligt 

 ordnande af skogsundervisningen uttalade domänstyrelsen, att de extra tjänstemännens an- 

 tal borde vara större än de ordinarie jägmästarnas. Detta skedde emellertid under förut- 

 sättning af att, såsom domänstyrelsen hemställt, den lägre kursen vid skogsinstitutet skulle 

 helt indragas och sålunda de enskilda skogsägarna skulle blifva hänvisade att i hufvudsak 

 söka sina skogsförvaltare ur de extra skogsstatstjänstemännens led. Vidare tillkom detta ut- 

 talande på grund af nämnda sakkunnigas utredning angående antalet af de enskildas skogs- 

 tjänstemän och under intryck af det just dä lifiiga intresset för skogsvård och i samman- 

 hang därmed ökadt anställande af skogligt bildade tjänstemän för de enskilda skogarna. 

 Sedan emellertid vid skogsundervisningsfrågans åtgörande af 1912 års Riksdag blifvit be- 

 stämdt, att en särskild lägre kurs äfven vid den blifvande skogshögskolan skall inrättas, 

 har därmed grunden för detta domänstyrelsens uttalande bortfallit, hvartill äfven kommit, att 

 det för 5 år sedan synbart ökade intresset hos de enskilda skogsägarna att anställa skogligt 



