AFVENBOKEN, DESS UTBREDNING I EUROPA OCH SPRIDNINGSJMGI-OGI. 343* 



växternas kemiska ämnesomsättning synes utöfva en giftverkan på de 

 för växtsamhället främmande växter, som genom naturagentier eller på 

 konstlad väg tillföras detsamma. 



Detta antagande förklarar icke blott afvenbokens utestängande frän 

 barrskog med Vacannim-skikt och kalmark med /iVzVrt-betäckning, utan 

 bidrager äfven till tydningen af de olika växtsamhällenas uppkomst och 

 begränsning. 



I likhet med ask, lönn m. fl. trädslag är afvenboken »vinterstån- 

 dare», hvilket förhållande gynnsamt återverkar på dess spridnings- 

 möjlighet. Sedan bladen affallit i oktober, kvarsitta de vissnade, gula 



Fig. 2. Rent cirka 50-årigl alvenbuksbestånd (naturbestånd) å Tångabacken vid Frörum, Skåne. 



frukthängena med svepen och frukter till början af följande år. Fruk- 

 terna (nötterna), på hösten gröna, undergå under november och decem- 

 ber en eftermognadsprocess, samt blifva i november grågula, för att i 

 december antaga mattsvart färg. Under decemberstormarna afslitas en 

 mängd svepen med vidsittande nötter och kringströs af vinden, medan 

 samtidigt en del nötter lossna från de på trädet kvarsittande svepena 

 och afifalla. I januari månad fortfar frukternas afslitning eller fällning, 

 och i medlet af februari stå träden nästan fullkomligt beröfvade samt- 

 liga frukthängen. Afvenbokens frukter äga i medeltal för olika årgångar 

 omkring 60 % grobarhet. 



I likhet med boken bibehåller afvenboken sina vissnade löf under 

 vintern, åtminstone intill femtonde året. 



D^Ua trädslag har under sin utvandrhtg mot norde^i ännu icke upp. 

 nått siji klimatologiska nordgräns. Genom kulturens försorg förekom- 

 mer det inplanteradt i skilda delar af södra Sverige. Ännu vid Stock- 

 holm (Kungl. Skogsinstitutet) visar det god trefnad och utvecklar fröna 



