346* EUG. HEMBERG. 



gräns mellan graderna 55 och 55,50', d. v. s. i gränstrakterna mellan Eng- 

 land och Skottland. Det synes rimligt att afvenboken med sin höga 

 fruktifikationsförmåga, sina vingfrukter och öfriga spridningsvillkor skulle, 

 om den invandrat tidigare än boken, medhunnit längre utvandring mot 

 norden, än hvad nu är fallet. Jag ansluter mig därför till den åsikten, 

 att detta trädslag invandrat senare än boken, och sålunda utgör Sveri- 

 ges sist invandrade skogsträd. 



I likhet med öfriga trädorganismer sprides afvenbokens frön, allt 

 efter efter spridningsagentiernas natur, på närmare eller fjärmare afstånd 

 från moderträdet. Man har sålunda att påakta, dels »lokalspridning» inom 

 ett trängre område och dels »fjärrspridning» inom ett aflägsnare. Men 

 enär ett och samma spridningsagens kan verka både lokal- och fjärr- 

 spridning, behandlas dessa båda spridningsformer i det följande ge- 

 mensamt. 



A. Spridning genom vinden (Anemochor spridning). 



Inom afvenbokens spontana utbredningsområde i vårt land börjar blad- 

 fällningen omkring medlet af oktober; i slutet af samma månad är den 

 i det närmaste afslutad. De då vissnade, gulbruna frukthängena kvar- 

 sitta vid denna tid å träden. Detsamma är förhållandet under nästan 

 hela november månad, hvarunder fröna undergå den i det föregående 

 beskrifna eftermognaden och färgförändringen. 



Först i slutet af november börja vinterstormarna fröspridningsar- 

 betet, hvarvid dock endast sällan hela frukthänget på en gång lösslites 

 från kvisten. Däremot afskiljer vinden frukthängets enskilda svepeblad 

 med vidsittande frön, hvarvid de i hängets spets befintliga svepena först 

 skördas af vinden, samt småningom och ofta med långa mellanrum de 

 öfriga. 



Under hela december lösslita stormarna successivt de fröbärande 

 'svepebladen från deras fästen. A stammar i skyddade lägen iakttages 

 samma förhållande under januari och februari månader, och ännu i bör- 

 jan af mars finnas trädindivider med ännu kvarsittande frukthängen eller 

 rester af sådana. 



Afvenboken är sålunda utpräglad »vinterståndare». Det mogna fröet 

 (nöten) lossnar sällan från svepebladet, så länge detta kvarsitter å trä- 

 det, utan först sedan detsamma en tid blifvit å marken utsatt för en 

 högre grad af väta. Lossnadt från frukthänget af måttlig vind sänker 

 sig svepebladet med nöten fästad å sin öfre sida under hastig och sir- 

 ligt roterande rörelse långsamt till marken. I de allra flesta fall ham- 



