3 52* EUG. HEMBERG. 



nötter på glansisen och kunna då spridas långväga kring sjöars och 

 vattensamHngars stränder. 



Vid undersökning af det anhopningsmaterial, som vårfloden aflag- 

 rat pä vattendragens stränder, anträffas ofta afvenbokens nötter bland 

 nate, säf och annat material. 



Sötvattensdriftens vinter- och vårflöden föra en del af afvenbokens 

 frukter till större sjöar, hvarest de genom uppslamning på stränderna 

 kunna komma till groning; men största anparten föres dock till hafs. 

 Under sådan längre transport lossnar nöten från svepet och sjunker, eller 

 ock sjunker det vattenmättade svepet med ännu vidsittande nöt till botten. 



Hafsdriftcn äger därför för utspridningen endast betydelse under 

 förutsättning, att fröet föres vidare på något slags >^ flottör». En mängd 

 olika slag, i sötvattensdriften flytande föremål, såsom trädstammar, ris- 

 knippen, men isynnerhet vassbunkar kunna tjäna som flottörer under 

 hafsdriften. 



Vid kortare passager, såsom öfver hafsvikar och sund, torde hafs- 

 driften spela någon roll vid detta trädslags spridning. 



Större effekt vid fröspridningen företer isdriften. De i sötvatten 

 eller, såsom mångenstädes i Blekinge, direkt i hafsvattnet nedblåsta, 

 eller på de bundna, snötäckta vattnen fällda frukterna infrysa, samt 

 föras i detta tillstånd vid islossningen till hafs, samt kunna, sålunda 

 skyddade, komma att hamna på mer eller mindre aflägsen kust. Ett 

 exempel på spridning genom isdriften må anföras från Hanö, hvilken ö 

 är belägen omkring en half svensk mil från blekingska fastlandet, hvarest 

 afvenboken växer ymnigt. På Hanö finnes detta trädslag endast på den 

 mot fastlandet vettande stranden, hvilket förhållande synes gifva vid han- 

 den, att fröspridningen från fastlandet till ön varit isdriftens verk. 



På den i Karlskrona skärgård belägna Aspön finnes äfven detta 

 trädslag, dock endast i öns centrala delar, hvilket antyder, att densamma 

 dittransporterats på zoochor väg. 



I det föregående nämndes att afvenbokens färska nötter, skördade 

 pä hösten, sjunka i vatten. Senare på vintern, eller under naturliga 

 fröfällningstiden, när det hinnaktiga fröhöljet, själfva nötskalet och kär- 

 nan hunnit genom eftermognad och frost att intorka, blir såväl nöten 

 som det utvissnade svepebladet lättare och därigenom flytbart. 



Jag har anställt försök för utrönande af dessa frukters flytnings- 

 förmåga, hvarvid fröna skördades direkt från träden i januari månad; 

 och hafva dessa försök gifvit följande resultat: 



1910 den II jan. nedlades 100 stycken oskadade och 

 från svepet befriade nötter i vatten, 

 hvarvid 16 st. strax sjönko. 



