AFVENBOKEN, DESS UTBREDNING I EUROPA OCH SPRIDNINGSBIOLOGI. 353* 



1 9 IG den 12 jan. flöto 54 st., således efter 24 timmar 



» » 13 » >> 17 » & » 48 » 



» >; 14 » » 6 » » »72 » 



» » 15 voro samtliga sjunkna. 



» »II jan. nedlades 100 svepen med vidsittande 



nötter i vatten. 

 » »12 » flöto 80 st., således efter 24 timmar 

 » » 13 » » 36 » » » 48 » 



» »14» » 22 » » »72 » 



» » 15 » voro alla svepen med nötter sjunkna. 

 Med en måttlig strömhastighet af 15 meter i minuten eller qoo m. 

 i timman skulle således ett. mindre antal frön under två dygn hålla sig 

 flytande å en distans af 43 kilometer. 



Under bris i öppen sjö och endast 5 meters flythastighet pr minut 

 eller 300 meter pr timma skulle ett mindretal svepen med vidsittande nöt- 

 ter under tre dygn hålla sig flytande öfver en sjö af 21 kilometers bredd. 



Enär afvenboken invandrat under geologisk nutid och sedan vårt 

 land erhållit sin nuvarande begränsning af haf och sund, samt invand- 

 ringen näppeligen skett vare sig på anemochor eller hydrochor väg, 

 måste densamma skett genom zoochora agentier. Invandringen måste 

 således förmedlats af den periodiskt flyttande fågelvärlden och på den- 

 nas migrationsvägar. De flyttfåglar, som vid den vårliga återflyttningen 

 till norden i väsentligaste grad verkat till afvenbokens invandring till 

 Sverige, torde varit dufvorna, bergfinken och gräsänderna, — samtliga 

 åstadkommande invandringen på endozoisk väg. 



Dessa djurarters migratoriska vägar äro i stort sedt skiljaktiga, i 

 det att dufvornas och bergfinkens gå öfver högland, platåer och vatten- 

 delare, medan gränsändernas gå långs de tidigt isfria strömdragen, samt 

 utmed hafvets strandlinjer. 



Dufvornas och bergfinkens migratoriska kungsväg går från konti- 

 nenten öfver Holstein, Schleswigs ostkust, danska öarna till Skåne och 

 vidare öfver vattendelarna uppåt Sverige. 



För de flesta fågelarter sker vårmigationen — såvida icke eftervinter 

 åstadkommer afbrott — vida snabbare än höstmigrationen, under hvilken 

 flera fågelarter vagabondera från trakt till trakt med tendens till drag- 

 ning mot söder. Detta sakförhållende, nämligen att vårinvandringen 

 försiggår på kort tid från kontinenten till Sverige, gynnar i hög grad 

 vegetationens invandring. Dufvor och bergfinkar kunde således mätta 

 sig med den redan till Danmark invandrade afvenbokens nötter, hvilka 

 sedan med fågelträcken spredos i oskadat tillstånd närmast i Skåneland 



