362* NILS G. RINGSTRAND. 



De lämna därför blott halfva eller vilseledande upplysningar åt den, som i 

 diskussionen vill finna en ledning för sitt omdöme. 



Man finner af denna tabell, att summan bidrag till skogsvårdsarbeten, 

 som af KiNBERG uppgifves till 458,41 7,86 kronor, i själfva verket utgör 537,374,73 

 kronor, samt att större skogsägare af detta belopp erhållit 55,37 ,% niot af 

 KiNBERG uppgifna 64,43 %, och att för mindre skogsägares arbeten utgått 

 44.63 mot af KiNBERG uppgifna 35,57. Vidare finner man, att af skogsägar- 

 nas sammanlagda egna kostnader för skogsvård, 1,397,410,55 kronor, pä 

 större skogsägare belöpa sig 1,164,448,75 kronor eller 83,32 % och på min- 

 dre 232,961,80 kronor eller 16,68 %. För hela sexårsperioden äro m. a. o. 

 de större skogsägarnas arbeten 5 gånger så omfattande som de mindres, 

 medan bidragen till de förra endast äro 1,2 gånger så stora som till de se- 

 nare. För att vara fullständig bör jag tillägga, att enligt senaste undersök- 

 ningar bolagsskogarnas areal inom länet år 1906 utgjorde 45,5 % af den i 

 enskild ägo varande jorden. 



Emellertid bör den, som vill utreda verkningarna af en bestämmelse, 

 som någon tid varit i gällande kraft, icke blott göra ett öfverslag öfver re- 

 sultaten för hela denna tid utan äfven genom att uppdela den i perioder söka 

 vinna klarhet om den riktning, i hvilken det ifrågavarande påbudet arbetar. 

 Uppdelar man i sådan afsikt den af Kinberg behandlade sexårsperioden i 

 tvenne treårsperioder får man följande siffror. 



Under åren 1906- — 1908 utfördes skogsvårdsarbeten för tillhopa 566,457,72 

 kronor. Till detta belopp bidrogo de större skogsägarna med 525,773,53 

 kronor eller 92,82 % och de mindre med 40,684,19 kronor eller 7,18 %. 

 Under samma tid fördelades skogsvårdskassans utgifter, 194,200,18 kronor, 

 så, att på större skogsägare belöpte sig 138,769,55 kronor eller 71,45 % och 

 på mindre 55,430,63 kronor eller 28,55 %• Inklusive de bidrag, som utgått 

 i form af kulturmaterial och arbetsledning, erhöllo alltså större skogsägare 

 26,39 % af sina nedlagda kostnader och de mindre 136,24 %. Man kan ju 

 knappast kalla detta för ett gynnande af de stora på de smås bekostnad. 

 För den nästa treårsperioden, 1909 — 19 11, uppgick kostnaden för samtliga 

 skogsvårdsarbetena till 830,952,83 kronor, hvaraf på större skogsägare kommo 

 638,675,22 kronor eller 76,86 % och på mindre 192,277,61 kronor eller 

 23.14 %. Bidragen ur skogsvårdskassan utgjorde under samma sid 343,174,55 

 kronor, af hvilket belopp större skogsägare erhöllo 158,721,46 kronor eller 

 46.26 % och mindre skogsägare 184,453,09 kronor eller 53,74 %'. Under 

 denna treårsperiod erhöllo de större skogsägarna 24,85 % af sina nedlagda 

 kostnader, medan skogsvårdskassans utgifter för de mindre skogsägarnas ar- 

 beten belöpte sig till 95,93 ^ af dessas kostnader. 



Om man går till botten med undersökning af det exempel, som Kinberg 

 framdragit såsom bevis för sitt påstående, att trävaruindustrien konsumerar 

 den hufvudsakliga delen af skogsvårdsafgifterna, finner man sålunda, att detta 

 ej kan sägas vara förhållandet, utan att tendensen snarare kan sägas vara den 

 motsatta. 



När man af förhållandena i Västernorrland vill draga slutsatser vidkom- 

 mande Västerbotten och Norrbotten, är det nödvändigt, att man äfven tager 

 hänsyn till tvänne särskilda omständigheter, som öfva inflytande på det san- 

 nolika förhållande, uti hvilket bönder och bolag blifva delaktiga af bidrag 

 från skogsvårdsafgifter i dessa senare län. Den ena af dessa omständigheter 



