LllTERATUR. 369* 



arbete kan ju mången gång vara af värde, då frågeställningen härigenom 

 kan klarställas och ledtrådar vinnas för nya undersökningar. Härför fordras 

 dock, att framställningen utgår från välgrundade vetenskajjliga fakta, i detta 

 fall särskildt från kända växtfysiologiska och kemiskt-fysikaliska lagar. Detta 

 är dock här ingalunda fallet. 'IVärtom. Många af författarens påståenden 

 stå i den skarpaste motsättning till hvad man förut funnit genom nog- 

 grant och kritiskt utförda experiment och innehålla ofta just motsatsen till 

 hvad den kemiskt-fysikaliska forskningen lyckats fastställa. Författarens ut- 

 gångspunkt är bland andra, att det latenta lifvet i fröet skulle vara särdeles 

 ömtåligt gent emot inverkan af antiseptiska ämnen, bland hvilka särskildt 

 humussyrorna skulle spela en stor roll i naturen. Fröets embryo skulle vara 

 vida känsligare än den fullt utvecklade plantan. Nu är det emellertid kändt 

 i synnerhet genom franska forskares arbeten, att embryot genom det omgif- 

 vande skyddande fröskalet är särdeles väl skyddadt mot gifter, och att många 

 frön, om fröskalet är oskadadt och endast innehåller sin naturliga fuktighet 

 kunna en längre eller kortare tid förvaras i absolut alkohol, eter eller kloro- 

 form, utan att förlora sin grobarhet. Orsaken härtill är närmast fröskalets 

 svårgenomtränglighet. Dessa erfarenheter äro emellertid fullkomligt okända för 

 förf., och han utgår i sina resonemang utan vidare från det påståendet, att det la- 

 tenta lifvet i fröna särdeles lätt kan dödas af antiseptiska ämnen, särskildt 

 då af humussyrorna. Äfven om fröskalet när det börjat svälla blir lättare ge- 

 nomträngligt, borde dock dessa erfarenheter gifvit författaren anledning till 

 ett mera försiktigt handskande med sina lösa hypoteser. Därtill kommer sär- 

 skildt för barrträdens frön, att de ämnen, som skola inverka på embryot, måste 

 passera ej blott fröskalet, utan ock ett ganska mäktigt skikt af fröhvitan, som 

 sannolikt är ganska svårgenomträngligt. På grund af sin allmänna förekomst 

 skulle humussyrorna såsom gift för embryot vara af växtgeografisk betydelse, 

 i synnerhet som de enligt förf. mycket lätt skulle kunna diftundera genom 

 fröskalet. Detta högst märkvärdiga påstående söker förf. bevisa genom att 

 omnämna egenskaperna hos de atomer, som uppbygga humusämnen. Nu är 

 det emellertid kändt, att ett ämnes diffusionshastighet beror utom af koncen- 

 tration sfallet och friktionen mot lösningsmedlet af dess molekylarvikt, och att 

 dififusionshastigheten är omvändt proportionell mot roten ur molekylarvikten. 

 Humusämnena ha emellertid mycket stora molekyler, en stor del, kanske de 

 flesta, ha kolloidal natur. Verkliga lösningar af humussyror ha emellertid 

 blifvit framställda af den svenska kemisten Oden, som äfven bestämt åtmin- 

 stone approximativt molekylarvikten, den uppgår hos de enklare humussyrorna 

 till något öfver i,ooo. Författarens påstående att humussyror kunna diftun- 

 dera lätt liksom vatten är därför minst sagdt egendomligt. Hans uppfattning be- 

 ror emellertid pä en högst märkvärdig sammanblandning af så elementära 

 saker som atom-, molekyl- och ion-begreppen. I hans arbete möter man 

 nästan öfverallt liknande påståenden, stående i strid med vetenskaplig erfaren- 

 het eller ock obevisade satser, om hvilkas sanning man ingenting känner. 

 Det skulle föra alldeles för långt att närmare omtala dem alla. För att be- 

 lysa arten af förf:ns växtfysiologiska betraktelsesätt må det för öfrigt vara nog 

 att anföra tvänne satser. »Och emedan växterna till sin hufvudmassa bestå 

 af vatten, därnäst af kol föreningar och först i tredje rummet at oorganiska 

 ämnen, synes det nämligen äfven alldeles naturligt, att transpirationens nor- 

 mala fortgång vore af växternas fysiologiska funktioner den väsentligaste, och 



