39 2'*'' E. VVIBKCK. 



c 



ordnades pä flera av våra norra revir. Delvis ha dessa försök redan 

 förut blivit föremål för oninämnande, så i uppsatser av BOKGLIXD (pj, 

 Örtenblad [jy), Holmgren (iS'), m. fl. Vid granskningen av dessa 

 gamla markberednings-, kulturarbeten m. fl. ha alldeles samma svårig- 

 heter mött, som förut yppats vid revision av äldre ljungmarkskulturer 

 och tysktallssådder i södra vSverige, den nästan genomgående bristen på till- 

 räckligt noggranna uppgifter om försöksplatsens förutvarande beskaffenhet 

 och behandling, om detaljer i arbetets utförande o. s. v. Detta i för- 

 ening med den föriiåliandevis ringa tid, som kunnat ägnas åt desssa 

 äldre försök, har gjort, att utbytet ej blixit så rikt och värdefullt, som 

 man från början kunnat hoppas. 



Bland de intressantare, och tack vare den ånyo påbörjade diskus- 

 sionen om lämpligaste avverkningssättet i norrlandsskogarne mera ak- 

 tuella av dessa försök ha en serie avxerkningsytor inom nuvarande Stor- 

 backens och Bodens re\ir synts mig vara. Det är dessa jämte vissa 

 redan nu skönjbara resultat av försöksanstaltens egna, nordligaste pro- 

 \enienskulturer, som här företrädesvis skola avhandlas. 



Tallskogens förmåga av självföryngring å trakthyggen. 



Som försök över denna fråga kunna provytorna i Siorbackens revir 

 betecknas. De äro inalles 5 stycken, varav 3 belägna å Ranesimrc och 

 I å Suksoive kronopark samt i å Laitabcrgets kronöverloppsmark, alla 

 i Luleälvens dalgång, 3 å 4 mil frän Murjek. 



Provytorna å Ranesvare kronopark. 



Dessa ligga 2 ä 3 km. nordväst om Suobbatsels kronotorp på norra 

 stranden av Luleälven. De utgöra 3 stycken, olika behandlade hyggen, vart- 

 dera av c:a 70 hektars storlek. Parcellerna äro något rektangulära med lång- 

 sidorna vinkelrätt mot floddalen, i vars översta sluttning de ligga, sida 

 vid sida. Större delen av ytorna ligger i en medelbrant, frisk sydlut- 

 ning, blott mindre delar överst och nederst äro plana och på samma 

 gång mera torra och hedartade. Averkningen ägde enligt revirförvalt- 

 ningens uppgift rum något år mellan medio och slutet av 1890-talet. 

 Skogen bestod av gammal tall, något blandad med huvudsakligen under- 

 växande gran och björk, vilket bestånd fortfarande återfinnes utomkring 

 ytorna. Jordmånen är en mycket sten- och blockrik morän. Markprofilen 

 visar ett i — 2 cm. tjockt täcke av lavsmul och humus, så ett svagt ut- 

 bildat, 5 — 7 cm. tjockt blekjordsband och därunder den rödgula mineral- 



