OM S| AIASADl) OCH SKOGSODLING I (jVRK NORRI.ANlJ. 395* 



osa), mera sparsamt ocksä nägot blabäisiis och liiiiiiiur (Lvcopodinm 

 co}nplanatu))i). HeskatTen heten av trädbeståndet ä de ohka parcellerna, \ ilken 

 liksom å senare beskrivna proxytor utrönts »igenom hnjetaxerini; av represen 

 tativa delar av ytorna, framgår av det följande. 



Avdelning i (längst i väster) 



avverkades pä sä sätt, att all äldre och medelålders skog sä när som 

 pä ett fätal tallöverståndare, c:a 4 å 5 ]m- hektar, utfälldes, likaså al 

 gran och bjcirk. Däremot kvarlämnades växtliga plantor och ungskogsl 

 grupper a\' tall. Någon slags markberedning kunde tydligtvis ei ifråga- 

 komma och de fällda, icke saludugliga träden tingo ligga kvar pä ytan. 

 Tabell i visar det nuvarande självsådda beståndets täthet och beskaf- 

 fenhet, allt pr hektar räknat. 



Jämnt fördelade skulle de oskadade plantorna förslå till ungefär ett 

 2 meters kvadratförband. Aterväxten är bäst på parcellens mellersta, 

 sluttande del. 



Ainielniiig 2 Ii mitten) 



avverkades pä det sätt, som vid tiden för ytornas anläggning i regel 

 praktiserades i dessa axlägsna trakter, d. v. s. blott den saludugliga, 

 grövre timmerskogen utfälldes. Vad som är kvar är ett starkt utglesnat 

 bestånd av klenare, ehuru till större delen gamla tallar till ett antal a\- 

 c:a 100 pr hektar. Ett och annat medelålders träd eller någon liten 

 ungskogsgrupp i en större lucka visa visserligen ökad tilhäxt, men i stort 

 sett befinner sig den glesa och ojämna underväxten, som till allra största 

 delen tycks härstamma från tiden före avverkningen, alltjämt i stagnation. 

 Någon taxering av detta underbeständ gjordes ej, men dess ofantliga 

 underlägsenhet såväl till de utvecklingsbara trädens antal som till deras 

 tillväxthastighet i jämförelse med aterväxten på de båda andra avdelningarna 

 var iögonfallande och torde ganska väl framgå redan \id jämförelse mellan 

 fig. I och 2. 



Avdelning ? (längst i öster) 



kalhöggs fullständigt samt blev därefter avbränd. Härvid förtärdes dock 

 endast det klenare virkesa\-fallet, de talrika efter avverkningen kvar- 

 liggande stammarna blevo blott ytligt svedda. Undersökt pa samma 

 sätt som avdelning i, befanns den nuvarande självsådden sådan, som 

 tab. 2 ut\isar. 



De oskadade plantorna motsvara ungefär 1,8 nieters kvadratförband. 

 Liksom å avd. i är aterväxten bäst å parcellens mellersta, tämligen starkt 

 sluttande del, där den ä stora arealer är sa god och jämn, som trots 



