3g8* K. WIBECK. 



företräde avi^jort måste givas åt avd. 3. Att avd. i har flera plantor 

 än avd. 3 i o-centimetersklassen betyder föga, ty i så långt komna be- 

 stånd förbli dessa minsta individer i regel undertryckta eller duka helt 

 under, och det fåtal träd i grovlek.sklasserna 5 — 11 cm., som avd. 1 har, 

 kan ej på längt när uppväga avd. 3:5 vida fylligare representation i kla.sserna 

 1 — 4 cm. Av oskadade plantor av i cm:s tjocklek och däröver har 

 sålunda avd. 3 1,830 st. pr hektar mot 1,010 ä avd. i. De unga plantor, 

 som efter avverkningen å sistnämnda parcell skonades och fingo fort- 

 växa, ha alltså blott stått till .skada för den runt omkring uppkomna 

 .självsådden. Denna parcell har sålunda 70 ''.. af alla plantorna kvar i 

 o-kla.ssen och 40 ''o skadade, dä motsvarande kategorier ä avd. 3 blott 

 utgöra respektive 53 och 33 ,?„ , och även de oskadade trädens längd- 

 tillväxt har i stort sett varit avsevärdt mindre å avd. i än å avd. 3. 

 Skadorna å de större ungträden ha pä båda parcellerna till större delen 

 orsakats av älg. 



Provytan å Laitabergets kronoöverloppsmark. 



Denna ligger liksom de senast beskrivna pä norra sidan Luleälven i å 2 

 km. nordnordost om kronojägarebostället Alvliden, ej långt från Kuoka by. 

 \'tan är ett stort rektangulärt kalhygge om respektive 500 och 400 

 meters sidor, till arealen alltså 20 hektar. Avverkningen ägde rum omkr. 

 år i8g5, då all skog ä ytan nedfälldes. Blott det grövre timret såldes 

 och bortfördes, allt det andra virket fick ligga kvar. Marken är liksom 

 I)å Ranesvare-ytorna en blockrik morän, läget friskt med svag sluttning 

 mot söder. Markens ytlager \isar i jjrofil i — 3 cm. lavsmul och humus, 

 ett mycket svagt blekjordband om 3 — 7 cm. och därunder det rostfärgade 

 gruset. Markfloran hade sommaren 1912 följande sammansättning: Cla- 

 donia: och Cladina\ Enipetnini och Calluna (fläckvis) ymniga; Stercocanloii 

 och ]^accinium Mtis Ida:a strödda — rikliga; Myrtillus nigra enstaka 

 — strödd. (Mot sydöstra kanten av ytan fanns en fuktigare fläck med 

 ymnig gräsväxt av Aira jlexuosa och strödda exemplar av Ledtini och 

 Pcltigera nialacea.. 



Det självsådda plantbeståndet hade \A Laitabergs\'tan ej på längt 

 när hunnit så långt som på de trakthuggna ytorna å Ranesvare. men 

 var i själva verket betydligt tätare än å dessa. Antalet plantor pr hektar 

 var följande: 



tall, oskadad 5.250 



skadad 3.170 I 



S:ma 8,440. 



gran, oskadad 20 



De skadade plantorna uppgå till 38 ^. , de friska motsvara ett kvadrat 

 förband av c:a 1,35 meter. I o-centimetersklassen, vari ännu 97 '■„ a\ 



