OM SlAI.VSAIJIi OCH SK0(;S()I)I,1\(; I 0\'RK M)Rl;l.\N|). 40,V''' 



tvärtom sanima sak, som sä ofia förut blivit påpekat och som en var, som för- 

 domsfritt vill skärskåda förhållandena här u|)pe, kan iaktta. Överallt, där 

 man i dessa trakter träffar ])ii täta jämna bestånd a\ un<^ til! niedelåldrij^ tall 

 och <;ör siL( mödan efterforska, under vilka omstimdii^heter denna skojj; 

 upj)kommit, skall man finna att det skett på »nytt land», oftast öppnat 

 av elden. Hlott för att nämna ett par exempel härpä, må erinras om 

 den jämna, täta ungtallskog, som passeras mellan Hednorets och Bodens 

 stationer. Dessa betydande likåldriga ungskogsvidder, som föra tanken 

 på en sydsvensk skogskultur, äro dock idel självsådd, uppkommen efter 

 en stor skogseld, som för c:a 40 år sedan övergick därvarande tallmoar. 

 Ett annat exempel visar fig. 5, som är en bild från ett av de jämnaste och 

 mest fullslutna tallbeständ jag iakttagit inom de egentliga lap])markerna. 

 Platsen, som ligger mellan Genberg och Abborrtjärn nära l^rattfors i 

 Lycksele socken, uj^pgives år 1838 ha blivit sä gott som kallagd av en 

 häftig storm och övergicks något år därefter jämväl av eld. 



Hur känslig tallåterväxten, åtminstone i de östra, mera nederbörds- 

 fattiga delarna av Nordskandinavien, kan \ara för överskärmning av äldre 

 skog, visar hg. 6, en detalj från ett gammalt brandfält på Kolersbergs 

 kronopark, nära Kolers station i Piteå revir, Norrbotten. Under det själv- 

 sädden vuxit tät och liög på de helt öj)pna delarna av brännan, har den 

 alldeles uteblivit på en ganska vid ra)'on under ocli omkring de glesa 

 grupper av överståndare, som h. o. d. kvarstå. 



Föryngringsförsök i oväxtlig, försumpad granskog. 



Provytorna å Ljusa kronopark. 



De gamla försöksytorna å Ljusa kronopark. Bodens revir, avse att 

 utreda möjligheten av att på naturlig eller konstlad \äg till bättre be- 

 stånd omföra den i dessa trakter så utbredda försumpade granskogen. 



Ytorna äro 5, alla belägna nära intill varandra in\id järnvägslinjen mel- 

 lan Sandträsk och Gransjö stationer, ett par km. norr om sistnämnda plats. 

 De äro kvadratiska, jämnt i hektar stora hyggen, vilka år 1897 upp- 

 togos i ett stort bestånd försumpad, synnerligen o\'äxtlig granskog, av 

 det utseende, som fig. 7 visar. Granen når, ehuru 150 — 200-ärig, blott 

 8 ä 12 meters höjd och i genomsnitt 10 cm:s brösthöjdsdiameter, maxi- 

 malt 15 ä 16 cm. I beståndet ingå dessutom strödda gamla tallar samt 

 något glasbjörk. Marken, som svagt sluttar mot väster och består av 

 lerhaltigt grus — platsen ligger under marina gränsen — är föga ge- 

 nomsläpplig, varför det övre jordlagret hålles fuktigt a\' översilande 

 vatten. Markvegetationen utgöres a\- ett tjockt täcke vattenhållande 



Skogsi'å>iisJ\»-i'ning^eHS Tidskrift lt)ij. Fackavddningen. O I 



