4 o 6* E. WIHKCK. 



fläck\'is ymnigt gräs (Aira flexiwsa). Epilobiuni aiigustifoiium m. fl. örter. 

 Blåbärs- och kräkris, björnmossa och renlav förekomma, men hvitmossan 

 är helt försvunnen. 



Ungbeståndet utgöres av tall och björk, den senare naturligtvis helt 

 och hållet självsådd. Tallen, som däremot påtagligen till större delen 

 uppkommit efter sådden 1897, räknar på ytan [— pr hektar) omkr. 2,250 

 stycken ungträd, mest i diameterklasserna i — 3 cm. Pä stora fläckar 

 av ytan, synnerligast åt den lägre, västra sidan, dominerar björken i 

 alltför hög grad, men vissa partier å ytans övre, torraste del visa åter- 

 växtgrupper av övervägande tall (fig. g), vilka båda det allra bästa för 

 framtiden. Gran ingår, praktiskt sett, icke i föryngringen å denna yta, 

 blott I ä 200 stycken dylika plantor beräknades finnas å hela parcellen. 

 Enstaka uppslag förekomma också av asp, rönn och sälg. 



Aiidclning j 



har till stor del blivit förstörd genom att en tjärdal senare anlagts på 

 ytan, inom parentes sagt, ett belysande exempel på den risk, som våra 

 äldre, av revirförvaltningarna planlagda skogsförsök kunna löpa i saknad 

 av enhetlig ledning och kontinuerligt övervakande. Några överståndare 

 förekomma ej nu på ytan. Marken har från syrlig blivit frisk och är 

 till större delen rikt gräsbunden med förhållandevis ringa risvegetation: 

 Aira flextiosa riklig — ymnig, Epilobitini angiisiifolium. PJicegopteris.Dry- 

 opteris, Myrtillus uligmosa och Leduni paliistre strödda, samt h. o. d. 

 buskar av gråviden. 



Trädbeståndet utgöres av ett rikligt och frodigt tillväxande uppslag 

 av glasbjörk, varibland ett fåtal — pä hela ytan 2 ä 300 — tallplantor 

 äro inströdda. Gran saknas nästan helt och hållet. 



Avdelning 4, 



som ligger bredvid föregående yta och har alldeles likartade nivå- och 

 lutningsförhållanden, överensstämmer också, vad markens fuktighetsgrad 

 och vegetationstäcke angår, fullständigt med denna 



Beståndet består också här av övervägande björk, men jämte denna 

 finner man ett ej obetydligt antal ungtallar och granar. Av de förra 

 finnas omkr. 5 å 600 på ytan. Ungefär lika talrika äro granplantorna 

 och dessa ha på denna parcell ett betydligt frodigare utseende än på 

 någon av de andra ytorna, en stor del av granarna nå 1,5 — 3 meters höjd. 



Avdelning j 



ligger, såsom förut blivit nämnt, på samma linje som n:o i och 2. 

 Ytans nedre del är ännu tämligen starkt försumpad; man finner här ett 



