4l6* E. WIBIXK. 



eller inland, men den olägenhet, som kan orsakas härav, tycks mig ringa 

 i jämförelse med faran av ett underskattande av olikheten t. ex. mellan 

 Nord- och Mellansveriges betingelser för en och samma tallproveniens. 

 Med ordets makt över tanken, ligger det sä nära till hands att förbise, 

 att inom de -/^ ^^ Sverige, som inrymmas under ordet Norrland, sam- 

 manfattas områden av vitt olikartad klimatisk karaktär. Vad detta prak- 

 tiskt kan betyda för tallkulturen torde i sinom tid bliva rätt nöjaktigt 

 klargjort genom de omfattande proveniensförsök — såväl sådder som 

 planteringar — vilka skogsförsöksanstalten våren 1911 och IQ12 anlagt 

 på 13 olika platser, sydligast vid Älvdalen i Dalarna och nordligast nära 

 Sikträsk, norr om Gellivare. (För 11 av planteringsytorna, n:ris 172^ — 

 176 och 178 — 183, är i korthet redogjort i Meddel. från Stålens Skogs- 

 försöksanstalt 1912, sid. 20; Skogsvårdsfören. Tidskr. s. å. Fackuppl. 

 sid. 84.) Redan vid revisionen våren 191 3 av de då blott 1 — 2-åriga 

 kulturerna, visade de nordligaste försöksplanteringarna så pass intres- 

 santa och i viss riktning bestämda utslag, att de i detta sammanhang 

 förtjäna att omnämnas. 



Skoj^sförsöksanstaltens planteringsfält i Väster= och 

 Norrbottens län. 



Fälten i fråga äro 5 stycken: i i Degerfors revir å Svartbergets 

 kronopark c:a 0,5 mil från Vindelns station, i i N. Lycksele revir å krono- 

 parken BockcJi c:a 0,5 mil från Lycksele by, i i Bodens revir å Alträsk 

 kronopark c:a 0,3 mil frän Brännbergs station, samt 2 i Gellivare revir, å 

 respektive Kavahedens kronoöverloppsmark 0,6 mil öster om Gellivare 

 samt å Kuortesrova kronoöverloppspark 1,5 mil norr om samma plats. 

 Alla fälten planterades med tall, hvars proveniens på de olika parcellerna 

 framgår av tabell 4. 



Fälten på Svartberget, Bocken och Kuortesrova spettplanterades 

 våren 1911 med 2-åriga plantor; fälten ä Alträsk och Kavaheden våren 

 19 1 2, det förra med 2-åriga, det senare med dels 2- dels 3-åriga plantor. 



I likhet med de längre söderut belägna planteringsfälten, på vilkas 

 beskaffenhet jag f. ö. ej har anledning att här ingå, visade de båda fälten 

 i Västerbottens län år 1913 ännu knappast några resultat av den beskaf- 

 fenhet, att de kunde anses stå i direkt samband med fröproviensen. På 

 Svartbergsfältet voro xisserligen en mängd j)lantor — c:a3o — 50 % i varje 

 parcell — utgångna, men denna kalamitet hade drabbat samtliga pro- 

 venienserna och syntes uteslutande bero av rent yttre, av insekter och 

 parasitsvampar vållade skador. På de oskadade plantorna kunde efter 

 dessa 2 första år ingen bestämd skillnad i habitus, frodighet eller ens 



