444''''' TORSTEN LAGERBERG. 



Såsom i viss mån belysande för möjligheten av en från barren utgående 

 staminfektion torde även följande iakttagelse från Hökensås vara värd 

 att anteckna. På en tall hade själva toppskottet blivit ensidigt skadat 

 pä omkring i dm:s avstånd från kransknopparna — sannolikt av snytbagge. 

 Det levde dock ännu i sin helhet, men knopparna hade vuxit helt obetyd- 

 ligt. Omedelbart under skadan på stammen hade lo stycken kortskott, 

 vars barr dock voro fullständigt döda, drivits att utveckla sina knoppar, 

 och dessa hade nu ombildats till ett par cm. långa, gröna och kraftiga 

 skott. På samma stamparti sutto ännu ett 20-tal kortskott kvar, som 

 dock icke hade utvecklats vidare. Deras barr voro bruna och torra, 

 men de kunde det oaktat icke utan vidare avlägsnas från stammen. 

 Detta berodde, som det visade sig, därpå, att de långt ned i slidan voro 

 gröna och levande och fortfarande stodo i näringsförbindelse med stam- 

 men. Som ju var att vänta, voro även i detta fall de döda delarna 

 av barren genomvävda av ett svampmycel, och ända längst ned i slidan 

 påträffades enstaka hyfer i parenkymet. Mot den tillstötande levande 

 delen av knoppen och stammens barkvävnad var den mycelfyllda barr- 

 vävnaden avgränsad genom celler, som nästan genomgående voro utfyllda 

 av ett brunaktigt, homogent sekret. Det är tydligt, att den anhopning 

 av näringsämnen, som inträtt i stammen strax under det skadade partiet, 

 varit orsaken till att de på detta ställe sittande kortskotten utvuxit till 

 långskott. Denna utveckling blev emellertid ett hinder för det i barren 

 levande mycelet att tränga ned i kortskottens bas; till och med i de fall, 

 då kortskotten icke på något sätt hade ombildats, men genom sin plats 

 tillkännagåvo, att de måste ha stått under den ökade näringsströmmens 

 inflytande, hade mycelet icke förmått döda de basala vävnaderna. Ett 

 överskott på näring verkar alltså hämmande på hyfernas vidare fram- 

 trängande. 



Övriga i det föregående omnämnda stamskador har jag även under- 

 kastat en anatomisk undersökning och har i varje fall kunnat konstatera 

 förhandenvaron av ett rikt förgrenat mycel i de dödade vävnaderna. 

 På ett tvärsnitt av en dödad stamspets omkring i cm. under krans- 

 knopparna var barkvävnaden starkt destruerad samt genomdragen av ett 

 ofärgat, tunnväggigt mycel, men i närheten av vedcylindern uppträdde 

 även en mängd kortcelliga, tjocka och brunfärgade hyfer, som tydligen 

 voro av helt annat ursprung. På ett längdsnitt över själva gränsområdet 

 mellan den levande och dödade stamdelen kunde emellertid endast de 

 ofärgade hyferna anträffas. Den dödade barkvävnaden övergick här utan 

 skarp gräns i den levande, men mycelet var utbrett i det närmaste lika 

 långt nedåt som en missfärgning av barkcellerna kunde iakttagas. Omkring 

 I cm. nedanför den dödade toppen, där barken sålunda ännu var vid 



