460* TORSTEN I.AGERIiERG. 



avseende prövad; det enda stöd, som V. TUP.KUF (1Q13, sid. 373) ger 

 densamma, är det negativa resultatet av infektionsförsök med tall- 

 plantor, som höllos i fuktighetsmättad luft; att detta är otillräckligt 

 som bevis för hans teori, är ju tydligt. Teorien arbetar även i andra 

 avseenden med svårigheter, då som bekant skytteepidemier oftast och 

 mest förödande uppträda i plantskolor och kulturer i fuktiga lägen, där 

 utsikterna för skarpa växlingar i turgescens äro betydligt reducerade. 

 Försök att infektera friska barr pä äldre träd ha hittills icke krönts 

 med framgång. Åtminstone tyda de av Haack (sid. 420) anställda 

 pä detta. Det skulle i sä fall vara nödvändigt att antaga, att alla de 

 starka epidemier, som tid efter annan övergå äldre kulturer, måste betin- 

 gas av ett förutgående svaghetstillstånd hos träden, då möjligheten för 

 infektion alltså förelegat. Av erfarenhet vet man också, att sådana 

 träd, som exempelvis genom angrepp av ÄTmillaria bringats att föra 

 en tynande tillvaro, med största lätthet angripas av skyttcsvampen. 

 Huruvida en stark uttorkning kan ha samma följd är väl icke bevisat. 

 Den skytteepidemi, som jag i det föregående har skildrat, kan dock 

 knappast genom sistnämnda antagande vinna sin förklaring, då som 

 bekant föregående års sommar kan räknas bland de nederbördsrikaste 

 på de senare åren för landets sydliga delar. De hittills utförda infektions- 

 försöken äro enligt min mening icke tillräckliga, för att man skall vara 

 berättigad att av dem draga den slutsatsen, att äldre, fullt friska tallar 

 äro immuna mot sjukdomen. Utgången av dylika, i det fria anställda 

 försök kan ju bero pä en mängd tillfälligheter, som undandra sig en 

 direkt iakttagelse, och dä de därtill icke äro flera än de tills dato anställda, 

 äro de knappast ägnade att definitivt avgöra denna fråga. 



I ett avseende synes det emellertid vara fastslaget, att mottaglig- 

 heten för smitta är mycket växlande. I detta fall gäller det icke olika 

 åldrar utan olika härkomst. Proveniensens betydelse, som även från så 

 mänga andra synpunkter visat sig vara av största vikt, är även dä det 

 gäller en skytteinfektion mycket stor. Just i denna punkt innehåller den 

 utländska skogslitteraturen en ma.ssa uppgifter, men man kan tyvärr 

 icke säga om dem alla, att de kunna göra anspråk på tillförlitlighet. 

 Den s. k. tysktallen, som genom sina dåliga beståndsegenskaper torde 

 vara väl känd hos o.ss (jfr. Wiheck), har i de nordiska länderna 

 även visat sig vara mycket känslig mot skytte. Detta är en hos oss 

 sedan gammalt känd sak, och även frän Danmark, Finland och Skottland 

 föreligga liknande iakttagel-ser. Redan för 30 år sedan utfördes i Dati- 

 mark ett av Ro.sTKir (1883, sid. 274) beskrivet proveniensförsök, som 

 icke är utan intresse. Därvid kom till användning tallfrö från följande 

 orter: Västanfjällska Norge, Skottland, Kalmar, Värmland, Riga och 



