464* TORSTEN LAGEKBERG. 



spruns^ligen anlagts med helt annat syftemål, vill draga slutsatser i im- 

 munitetsfrågan. Betydelsen av en enskild iakttagelse blir då ofta lätt 

 överskattad. Till ett dylikt fel gör sig exempelvis Zederbauek (sid. 

 10, ii) skyldig, då han vill söka göra troligt, att axkomman från tvenne 

 i samma trakt av Österrike växande tallar skulle förhälla sig så olika» 

 att den i ena fallet skulle vara fullständigt immun, i det andra däremot 

 angripas av skytte i mycket hög grad. Det är dock att driva proveni- 

 ensens betydelse \äl långt! Den av Haack utförda omprövningen av 

 de Ma yr' SKA resultaten i proveniensfrågan borde i detta fall ha manat 

 till större försiktighet. Tallraser, som äro fullständigt immuna mot 

 skytte, finnas helt säkert icke. 



6. Skyttesvampens angreppssätt och utveckling. 



LopJiodermiiim phiastri angriper genom sina sporer, som genom luf- 

 ten föras över till tallarnas barr. Sporerna äga förmåga att uthärda 

 perioder av torka och kunna, då fuktig väderlek inträder, fortsätta sin 

 avstannade utveckling. H.VACK (sid. 337, 33g) har visat, att sporerna 

 kunna gro mycket snart även vid låga temperaturer, och även vid eller 

 omedelbart ovan nollpunkten kan mycelet utveckla sig vidare. På vad 

 sätt de ur sporen utväxande hyferna tränga in i barret är icke defini- 

 tivt avgjort. Prantl (sid. 511) påstod sålunda ganska bestämt, att han 

 sett hyfer växa ned direkt genom epidermiscellernas väggar. H.\ACK 

 (sid. i\\.\) däremot har i ett fall observerat, att de genom klyvöppnin- 

 garna togo vägen ned till parenkymet. Så vitt jag kan se, torde väl 

 det senare alternativet vara det sannolikaste. linligt den av A'. TuiJEUF 

 (i 9 1 3, sid. 387) framställda åsikten skulle sporerna väl äga förmåga att 

 gro pä barret, men mycelet skulle icke kunna intränga och föra ett pa- 

 rasitiskt liv, förr än en förminskad turgescens lämnade det tillträde. 

 Denna teori synes mig dock som nämnts föga sannolik; man får väl 

 antaga, att mycelet, när det en gång genom klyvöppningarna slup- 

 pit in i barret, äger förmåga att omedelbart börja sin fördärvliga verk- 

 samhet, vilket det kan med tillhjälp av avsöndrade enzym. För de- 

 ras angrepp torde väl även fullt turgescenta vävnader falla till föga. 



Mycelet lever till en början endast i parenkymet, där det växer 

 fram såväl mellan som genom cellerna. Det är tunnväggigt och ofär- 

 gat, och hyfernas tjocklek är mycket växlande. Till slut intränga en- 

 staka hyfer även i barrets centralcylinder. 



Huruvida svampen äger förmåga att från barren träda över till 

 själva skottaxlarna uppges ganska olika. RoSTRUP (1883, sid. 261) 

 säger emellertid, att stammen av ett- och tvååriga plantor mycket ofta 



