466* TORSTF.N LAGERBERG. 



T.opJiodcrmiuni phiastn, icke äger förmåga att utveckla några fruktkrop- 

 par på äldre stamdelar, synes det mig vara omöjligt att bestämt kunna påstå, 

 att det mycel, som lever i barren, och det som anträffas i grenarna, 

 är ett och samma. Jag skulle för min del tro, att det av ROSTRUI' 

 för P. austriaca skildrade skytteangreppet icke enbart berott på Lopho- 

 derniiiiin, utan möjligen även till en del framkallats av Rliabdospoia 

 pinea, vilken som bekant är en utpräglad skottparasit och därtill en av 

 den österrikiska tallens svåraste fiender (jfr Nilsson, sid. 37, anm.). 



Såsom jag i det föregående omnämnt, anträffade jag allmänt i de 

 dödade gren- och stamdelarna av skytteskadade tallar, såväl på Hö- 

 kensås- som Eksjö-fältet, ett- tunnväggigt och ofärgat mycel, vilket i hög 

 grad liknade det i barren levande Lophodennht»i-mycG.\et och gjorde 

 starkt intryck av att föra en parasitisk tillvaro. I vissa fall syntes det 

 mig ganska sannolikt, att detta mycel varit orsaken till grenens död, då 

 det ensamt förekom i barkvävnaden och tydligen bragte densamma i 

 ett successivt fortskridande avdöende allt efter sitt framträngande. I de 

 fall åter, då redan tidigt på försommaren huvudstammens topp och krans- 

 knoppar samt ett obetydligt parti av stamspetsen voro torra och döda, 

 var frågan mera invecklad. I sådana knoppar förekommo alltid flera 

 olika mycelformer, av vilka otvivelaktigt en del är rena saprofyter, och 

 det synes mig därför icke möjligt att bestämt pästä, att knopparna fal- 

 lit offer för ett parasitärt angrepj). En förklaring till deras död skulle 

 möjligen ligga däri, att knopparna själva på grund av livsfunktionernas 

 nedsättning under deras utbildningstid — en följd av den totala barr- 

 infektionen — icke erhållit tillräcklig kraft för att uthärda en övervint- 

 ring utan dukat under för kölden. Deras död skulle sålunda, om detta 

 är händelsen, ändock vara en låt vara indirekt följd av den starka 

 skytteepidemien. Men även i det förstnämnda fallet, då utsikterna för 

 att ett parasitiskt Lop/iodenuhoii-rayceX dödat grenarna synas större, blir 

 en dylik slutsats osäker. Mot slutet av vegetationsperioden uppträda 

 nämligen på dessa grenar fruktkroppar av flera olika lägre svampfor- 

 mer, utan att man vid en företagen anatomisk undersökning av den 

 mycelförande barkvävnaden kan upptäcka, att något nytt slag av hyfer 

 har tillkommit. Resultatet av undersökningen i sin helhet måste sålunda 

 bliva det, att grenarna med största sannolikhet ha dödats av en para- 

 sitsvamp, men att denna skulle vara LopJiodenuiimi pi)ias/ri kan man 

 icke med anspråk på tillförlitlighet påstå. 



Då skyttesvampen angriper års- och tvåårsplantor i plantskolorna, 

 plägar den redan mot hösten förråda sin närvaro därigenom, att barren 

 bliva brunfläckiga. Understundom kan en jämn brunfärgning inträda 

 redan på hösten, men vanligtvis bli plantskolorna »röda» först följande 



