4 7 o* TORSTEN LAGERBERG. 



ten, vilket bland annat visar sig däri, att de tidit^are och rikligare an- 

 läggas på barr, som ligga på marken, och som där äro mera skyddade 

 mot uttorkning. Våta somrar äro sålunda ägnade att skapa ett stort 

 infektionsmaterial. Vattentillgången inverkar även på själva sporsprid- 

 ningen, då apotheciernas mognad vid olika tidpunkter gör, att denna 

 blir till årstiden mindre begränsad. I naturen finnas också möjligheter tor 

 en infektion under hela året, såframt väderleken icke lägger hinder i vägen. 



Den tid som kräves, för att svampen skall hinna fullborda sin ut- 

 veckling, är uppenbarligen beroende av om den har angripit äldre tallar 

 eller småplantor. I förra fallet röjer sig icke angreppet under det är, dä 

 barren infekteras, dessa bli först våren därpå helt hastigt bruna, pyknider 

 uppträda troligen icke före mid.sommar, och apothecierna komma ännu 

 senare. Ännu den 23 oktober, då jag sista gången undersökte den av 

 skytte härjade kulturen vid Eksjö, kunde bland de massor av apothecier, 

 som höllo på att utvecklas, endast enstaka fullt mogna och öppnade anträf- 

 fas. Det är alltså troligt, att huvudparten av den sporspridning, som utgör 

 sista kapitlet i detta års skytteepidemi, kommer att inträfta först nästa vår. 



Då svampen angripit ettåriga eller tvååriga plantor, går dess utveck- 

 ling fortare. På de i april och maj avfallande barren anläggas apothe- 

 cier redan under juni och juli, och mot slutet av denna senare månad 

 börja de mogna. Den huvudsakliga sporspridningen infaller sedan under 

 augusti och september; denna årstid är alltså den ur smittosynpunkt farligaste. 



Innan jag övergår till en framställning av skyttets bekämpande, vill 

 jag fästa uppmärksamheten pä en särskilt i plantskolor vanlig företeelse, 

 som mycket ofta blir misstolkad. Det händer ganska ofta på höstarna, 

 att tallplantor efter de första frostdagarna anta en violett, i brunt eller 

 •rött skiftande färgton, som understundom kan bli mycket stark. Denna 

 färgförändring brukar i allmänhet uppfattas såsom ett tecken till en stun- 

 dande skytteepidemi, ehuru den icke har något med skytte att skaffa. 

 Till skogsförsöksanstalten inkomma tid efter annan prov av sådana plan- 

 tor för undersökning. Senast har jag emottagit dylika från plantskolorna 

 vid S. Solberg i Anundsjö revir, samt från Kloten, tidigare från Bjurfors. 

 Färgförändringen beror på ett sannolikt under köldens inverkan i cell- 

 saften bildat färgämne. Då utvecklingen följande vår ånyo börjar, för- 

 svinner den violetta färgen inom kort helt och hållet, och plantorna återfå 

 sitt normala gröna utseende. Understundom kan det dock inträffa, att 

 plantorna redan på eftersommaren, sålunda långt före de första frost- 

 nätterna, antaga en mörkviolett färg. Orsaken härtill är enligt MoLl.ERS 

 (1904, sid. 751, 752) undersökningar att söka i själva marken. Jorden 

 i jjlantskolan lider då brist på fosforsyra, och violettfärgningen förebygges, 

 om dylik åter tillföres. 



