IRENNE GALLKINGSYTOR A SKAGERSHOI.MS KK0N01'ARK. 4 7 '/■''' 



andra trenne bestånd om respektive loo, 83 och 52 är, vilka i stort sett 

 uppfyllde de önskade fordringarna på likformighet. Ett gynsammare till- 

 fälle från såväl studie- som demonstrationssynpunkt för anläggande av 

 försöksytor kunde knappast tänkas. Ytor med så lagom ålderskillnad be- 

 lägna intill varandra och av ungefär samma bonitet och blandningsgrad 

 måste anses som rent av idealiska. Försöksytorna utstakades därför ome- 

 delbart, men ha först hunnit uppskattas och gallras tidigt på våren 

 1913. När dessa ytor blivit ånyo undersökta några gånger med 5 till 

 10 års mellanrum, komma de säkerligen att erbjuda ett synnerligen 

 gott material för bedömandet av en bonitetsgrad av barrblandskogen. 

 — Då emellertid ännu så pass litet är känt om våra barrblandskogar, 

 har jag tänkt mig, att endast en kortare beskrivning av dessa ytor 

 med första uppskattningsresultatet skulle vara av intresse som ett an- 

 språkslöst bidrag till kännedomen om denna mellansvenska skogstyp. 



Ståndortsbeskrifning. 



De tre ytorna äro belägna å Tivedens höjdplatå i III blocket av 

 kronoparken Skagersholm — ^Tiveden. A 1895 — 98 års skogskarta över 

 kronoparken betecknas de tre bestånd, vari ytorna anlagts, med nummer 

 91 (ytan 234), 74 (ytan 235) och 76 (ytan 236) inom skiftet I. Såsom 

 närmare framgår av kartskissen å fig i, ligga ytorna tätt intill varandra. 

 Mellan ytorna 234 och 235 finnes en mera luckig beståndsremsa, delvis 

 av loo-årig och delvis av 83-årig skog. Ytorna 235 och 236 gränsa 

 däremot alldeles intill varandra. Försöksytorna ligga utmed den s. k. 

 Sandbackafallsvägen och 5 km. norr om Finnerödja station. 



Fdrsöksytan n:o 2j^ är utstakad till 100 meters längd och 45 meters 

 bredd och omfattar således en areal av 0,45 hektar. Kring ytan är ut- 

 märkt en s. k. kappa, som behandlas lika med ytan och tjänar som 

 skyddsbälte. Denna är 10 meter bred utom i öster, där Sandbackafalls- 

 vägen löper på endast 5 meters avstånd från ytan. Kappan och dess 

 närmaste omgivningar äro i övrigt tämligen lika själva ytan. I närheten 

 av kappans nordvästra hörn stöter dock till ett mindre hygge, vilket gör 

 den närgränsande delen av ytan något utsatt för vindfällning, så mycket 

 mera som västanvinden har tämligen fritt spelrum frän den närbelägna 

 sjön Skagern. Mark}'tan lutar också något, om än svagt, åt väster. 

 Jordmånen består av ett 3 cm. tjockt lager av forna, varefter följer ett 

 4 cm. mäktigt skikt av ganska muUartad humus, vari metmaskar på- 

 träffas. Härefter kommer direkt det rostbruna morängruset, som på 40 

 cm:s djup övergår i den ljusare ovittrade moränen. Markvegetationen 



