TRKNNK GAr.I.KlNOSVTOR Å SKAGERSHOLMS KRf)NOI'AKK. 48 T'' 



2 cm. tjockt starkt torvartat, men kolblandat humuslager. Sä kommer 

 å denna yta ett i6 cm. tnäktigt blekjordsskikt ovan den småsteniga rost- 

 jorden. Risen förekomma i större mängd ä denna yta än i den förra 

 och kunna här betecknas som strödda. IMäbärsriset uppträder i större 

 mängd än hngonriset. Gräsen och örterna äro endast enstaka och upp- 

 träda blott i ett par tre arter: Luzula pilosa, Goodycra repens samt a 

 en enda fläck Aneinone nemovosa. Samma mossor som ä föregående 

 yta tinnas här likaledes ymnigt. 



Kolpartiklarna i humuslagret visa, att beståndet uppkommit efter 

 svedjning. 



Försöksytan 2j6 är utstakad i 52-årig skog som ett parallelltrapez 

 om allenast 0,3125 hektar, som omgives av en kappa om 10 meters bredd; 

 i gränsen mot ytan 235 är dock kappan endast 5 meter bred. Ytan är all- 

 deles plan. Efter ett förnalager på blott i cm. följer ett humuslager, 

 som är 2 cm. mäktigt. Detta är delvis ganska luckert, men delvis torv- 

 aktigt, och i detsamma finnas träkolspartiklar överallt inblandade. En 

 antydan af ett blekjordsskikt kan förmärkas, men annars följer direkt 

 efter humuslagret rostjord av violettaktig färgton på grund av någon 

 inblandning av blekjord. På 17 cm:s djup blir grusets färg mera röd- 

 brun. 



Markvegetationen å denna yta utgör ett mellanting mellan de två 

 förra ytornas. Risen (mest blåbärsris) förekomma endast tunnsådda. 

 Gräs och örter finnas visserligen blott enstaka, men av många flera 

 arter än å föregående yta. Här ha nämligen antecknats förutom Luzula 

 pilosa, Aira flexuosa och Goodyera repens även Oxalis acetosella. 

 Fragaria vesca, Anenione nemorosa, och PolysticJiuni spinulosuvi. Mos- 

 sor förekomma ymnigt och av flera arter än i föregående ytor. Här 

 finnas sålunda Hylocouiiuui partiehium och proliferum, Hypnuui crista 

 castrensis, Dicranuni undulatum och scoparium samt Ästrophyllenia cuspi- 

 datuui. 



I de båda sista ytorna träffas, som nämnt, kolpartiklar i riklig 

 mängd inblandade i humuslagret. Båda bestånden ha således upp- 

 kommit efter bränning. 



Märkligt är däremot att i de två intill varandra belägna }torna å 

 i stort sett alldeles samma mark blekjordsskiktet växlar så avsevärt. 

 I den ena ytan (N:o 235) är detta synnerligen mäktigt, medan det i 

 \'tan 236 knappast är märkbart. I förra ytan är visserhgen humus- 

 lagret mera torvaktigt, vartill skogens ganska täta slutenhet under längre 

 tid kunnat bidraga, men ett så utpräglat blekjordsskikt har säkerligen ej 

 kunnat bildas under den tid, som utmärker åldersskillnaden mellan be- 

 ständen eller 31 år. O. Tamm har nämligen nyligen med stor sanno- 



