488'* 



GUNNAR SCHOTTE. 



ej för mera fria gallringsformer. Vid konsekvent utförda låggallringar 

 i rena bestånd länmar visserligen en dimensionsfördelning av utgallrat 

 virke och kvarvarande träd nöjaktig upplysning om åtgärdens be- 

 skaffenhet. Men beträffande krongallringarna är däremot en dylik upp- 

 gift av mindre värde. Detta är i särskilt hög grad fallet, när det gäller att 

 angiva, hur en gallring utförts i blandskogar. 



I förestående tabell 2 lämnas därföre en detaljerad uppgift om trädens 

 fördelning i kronskikt och trädklasser såväl före som efter gallringen. En 



Ur Statens skogsförsoksanstalts saml. C. O. (iille foto. juni 1913. 



Fig- 3- Försöksytan 234, lOO-årifj harrblandskofj ined utfällt g^allringsvirke. 



Versuchsfläche 234, loo-jälir. Nadclmischwald mit gefälltem Durcliforstungsausfall. 



idealisk gallring vore den, som åtminstone avlägsnade alla träd, som jag be- 

 tecknat med a (sidotryckta träd), b (bättre vargtyper), c (sämre vargtyper, 

 krokiga träd), d (frän mer än en sida tryckta träd eller på något sätt av 

 beståndet eller angränsande individer skadade träd), e (sjuka, av svamp 

 eller insekter angripna träd), och /(döda träd). Däremot borde teoretiskt 

 sett, åtminstone när det gäller barrträd och äldre skog, endast kvarlämnas 

 rena ettor, tvåor, treor och fyror, som ha tillräcklig plats för kommande 

 utveckling ' . På så sätt kan dock ej en gallring utföras ej ens pä en 



' I (let följande angivas för korthetens skull \;ilforniade träd inom I. kronskiktel soin 



