TRKNNK GALLRINGSVTOR A SI<;A( ;F.RSH0LMS KRONOrARK. 499^^ 



Jämförelse mellan de tre gallringsytorna. 



Stamantalets och kubikmassans fördelning på olika kronskikt inom 

 de tre ytorna finnes närmare angiven i efterföljande tabell ,5. Inemot 

 80 % av kubikmassan tillhörde före gallringen första skiktet i alla tre 

 ytorna, medan blott ii — 13 % kommo pä andra kronskiktet, 7 — 10 % 

 på tredje och resten i — 2 % på fjärde. Kubikmassans fördelning på 

 olika skikt visar sig således vara ungefär densamma vid olika ålder hos 

 bestånden. Stamantalet växlar däremot i de olika skikten efter bestån- 

 dens ålder. Särskilt gäller detta tallen. Ju äldre skogen blir, desto 

 större procent av stamantalet går upp i första kronskiktet, i det att sär- 

 skilt tallarna i fjärde och tredje kronskikten duka under av ljusbrist. Även 

 hos granen torde med beståndens ökade ålder procenttalet stammar bli 

 större i de högre kronskikten, men ej på långt när i samma utsträckning 

 som hos tallen. 



Vid gallringen i dessa ytor komma 60 % av den uttagna virkes- 

 massan på första kronskiktet, 25 — 30 ,°o på andra, 13 — 17 % på tredje 

 och endast 2 — 4 % på fjärde kronskiktet. 



Trädantalets fördelning på olika dimensionsklasser inom de tre 

 ytorna åskådliggöres grafiskt å fig. 12 och 13. A den förra har skilts 

 på de båda trädslagen. Den yta, som ligger mellan kurvan och ab- 

 skissan motsvarar stamantalet per hektar. Kurvorna för tallen äro ganska 

 regelbundna. När stamantalet avtager i de äldre bestånden, blir kurvan 

 flackare och sprides samtidigt mera ut åt sidorna. För granen visa 

 kurvorna någon större ojämnhet, beroende på stamantalets oregelbundna 

 växling i de lägre dimensionerna. 



Barkprocentens variation efter olika åldrar samt för skilda kronskikt 

 och i förhållande till dessas medeldiametrar och medelhöjder framställes 

 i tabell 6. I stort sett faller ju barkprocenten hos träden vid ökad höjd 

 och stiger vid minskad diameter, men tabellen tydliggör, hurusom trädens 

 beskaffenhet givetvis också spelar en viss roll härutinnan. Sålunda visar 

 det sig, att de utgallrade träden i allmänhet ha större barkprocent än 

 kvarvarande av ungefär samma dimensioner. Det är tydligt, att detta 

 beror på att b- och c-träden, vilka ju falla för gallringen, i regel hava 

 så tjock bark. 



Vid uppskattandet av beståndens växtlighetsgrad har man i 

 allmänhet sökt använda sig antingen av produktionssififror eller ock av 

 trädens medelhöjder. Även om det förra sättet vore följdriktigast, har det 

 åtminstone hittills fått mindre användning, då det är rätt tidsödande 

 att kunna någorlunda tillförlitligt bedöma produktionen. Beståndens höjd 



Skogvärdsf öreningens Tidskri/t igij, Fackaf delningen. Ö 7 



