GUNNAR ANDERSSON 



VÄRLDENS 13ARRSKOGS- 

 TILLGÄNGAR.' 



Tett land där skogen täcker omkring hälften av landets yta, där 

 skogens produkter utgör det främsta bytesmedlet med främmande 

 länder, kunde man vänta att kännedomen om dessa främmande län- 

 ders skogar och skogstillgångar skulle vara stor och allmänt utbredd. 

 Få ting ingå dock i så ringa grad i den allmänna bildningen i vårt land 

 som en sådan kunskap. Ej ens de män, som gjort skogen till sitt spe- 

 ciella studium, känna mycket härom. I själva verket är det också föga 

 underligt att så är fallet, ty vetenskapen om skogen och dess produkter 

 jorden runt är sä ung, att det är förenat med utomordentligt stora svårig- 

 heter att få en klar och sann bild av förhållandena. Inga stora samman- 

 fattande arbeten finnas, ur vilka kunskap står att ösa; detaljerna till 

 helhetsbilden måste hopsamlas från skilda håll och helst bör man pä ort 

 och ställe ha bildat sig en egen uppfattning om förhållandena. 



Det moderna kultursamhället har i vida högre grad än äldre tiders sam- 

 hällen blivit beroende av virke och virkestillgång. På grund av befolkningens 

 snabba ökning — jag erinrar blott om att Europa 1800 hade 187 mill. 

 invånare, 1850 266 och 1^13 463 mill. — • och ej minst dess anhopning 

 i nya storstäder, ja millionstäder, ha för bostäder, för trafikmedel m. m. 

 erfordrats virkesmängder av en omfattning, om vilken man tidigare knap- 

 past drömt. Som ett enda exempel på denna virkets stigande betydelse 

 kan anföras att beräkningar givit vid handen, att i England 1913 an- 

 vändes tre gånger så mycket virke som för 60 är sedan. Av ej mindre 

 vikt har varit nyskapande av snabbt växande kultursamhällen på andra 

 sidan haven, vilka även de fordrat väldiga virkesmängder, dä de så alt säga 

 skulle timras upp från grunden. Men ej nog härmed. Då järn och stål 

 och cement i otaliga fall kommo att ersätta trä, trodde man att behovet 

 av sådant skulle bliva mindre, men så har långt ifrån blivit fallet. I 



' Här följande uppsats utgjorde ursprungligen ett föredrag, som liölls vid »skogsveckans» 

 öppnande den 3 maj 1917 och senare den 23 sept. 1920 inför ingenjörskongressen i (lävle. 

 Det offentliggöres nu i ytterligare utvidgad och överarbetad form. 

 I. Skojsiiårds/ortniageiis Tidskri/t iqn. Serieo .\. 



