VARI.DKNS r,.\RRSKO(;Slll.I.(;ÄN'(;AR 7 



uppstå. Innan detta skett i sådan skala, att det åijer bet\-delse 

 för \-irkcsma!kna(len, har dock minst yttcrliuarc ett lial\ t åilnnidrade för- 

 flutit. 



Det är om jag så får satja en naturens rättvisa, s\-nnerligen glädjande 

 för flera av de uppblomstrande industriländerna på norra halvklotet, ej 

 minst värt eget land, att de förenäinnda med hänsyn till spannmål, 

 kött, smör och överhuvud taget fettämnen .synnerligen produktions- 

 kraftiga länderna på andra sidan haven med nödvändighet måste till- 

 byta sig betydande mängder av den norra hemisfärens barrträdsvirke. 

 Vi skola nu söka förskaffa oss en överblick av huru det förhåller sig 

 med tillgångarna a\' sådant därstädes. 



Norra halvklotets barrskogar. 



Innan jag något omtalar dessa är det ännu en .s)-npunkt, som är av 

 största vikt att framhålla och i den kommande diskussionen a\' pro- 

 blemet utnyttja. Skogen har hittills varit och är alltjämt inom de vik- 

 tigaste virkeslevererande delarna av världen, sedd i stort och ur virkes- 

 vinningssynpunkt, en ren naturprodukt, tillkommen utan något männi- 

 skans åtgörande. De områden, som äro bevuxna med rationellt skötta 

 skogar, intaga en sä ringa del av den virkeslevererande skogsarealen, 

 att de för världbehovets tillfredsställande ännu betyda rätt litet. 



När kring 1850-talet det moderna storindustriella uppsvinget på all- 

 var begynte och därmed i stigande grad ett förut oanat virkesbeh.ov 

 gjorde sig gällande, fanns mångenstädes en väldig urskogstillgång, ur 

 vilken man började hämta virke i såväl gamla som nya världen. Denna 

 urskogstillgång var samlad under genomsnittligt 200 — 300 år och ut- 

 gjordes av stor, gammal, mogen skog. Det är uppenbart, att de mo- 

 derna samhällena fått denna oerhörda virkesmassa till ett mycket billi- 

 gare pris än överhuvud någonsin i framtiden virke kan produceras, ty 

 även om med moderna metoder marken kan avvinnas större tillväxtmassa 

 än urskogens, sä bli alltid kostnaderna för ett genom åren fullföljt 

 rationellt skogsbruk större än för en ren, enkel avverkning av ett redan 

 befintligt bestånd. Detta gäller alldeles oberoende av penningvärdets 

 högre eller lägre stånd och hänför sig till virkes bytesvärde jämfört 

 med andra nyttigheter. 



En dylik virkesfångst ur urskogar måste ock medföra, att för fler- 

 talet länder en period inträffar, då respektive skogsområden ge avsevärt 

 mindre än de normalt komma att i framtiden ge; denna blir övergångs- 

 tiden mellan den första grundliga genomhuggningen av skogsbestånden 

 och dessas inväxande på nytt i nyttighetsdimension, väsentligen såg- 

 tiinmerdimension. Flera av de stora skogsländerna befinna sig för när- 



