10 (;UNXAk ANDKRSSON 



skilda åt av ett väldigt stäppområde, de s. k. ])rärierna, sträckande sig 

 frän Mexikos sydgräns i söder till mellersta Kanada i norr. Här norrut 

 sammanlöpa bägge i det stora norra skogsområde, vilket sträcker sig 

 från Atlantiska till Stilla oceanen och mot norr småningom löper ut 

 mot den stora arktiska tundra eller köldöken, som går under namnet 

 barren grounds. 



Det östra skogsområdet är ett av jordens allra största. Det begrän- 

 sas mot väster av nederbördslinjerna för 500 — 700 mm. årsnederbörd; blir 

 regnmängden lägre vidtar i regeln stäppen utom i de grundvattenrika flod- 

 dalarna. Frän norr till söder kan det uppdelas i ett nordligt område med 

 barrskogar och blandskogar, sträckande sig mot söder till trakterna nedom 

 de stora sjöarna, ett mellanbälte med huvudsakligen stora lövskogar av 

 ekar, lönnar, valnötter, hickory m. fl., m. fl. och ett sydligt subtropiskt 

 bälte med dels lövskogar dels barrskogar. 



Kanadas och Staternas enda stora källa lör barrträdsvirke, alltifrån 

 de östra amerikanska koloniernas tillkomst till ungefär fram mot århund- 

 radeskiftet för två årtionden sedan, har varit det nordöstra skogsom- 

 rådet. I New England, i vida trakter kring St. Lawrenceflodens dal, i 

 områdena kring de stora sjöarna råder en rik flora av ett flertal ut- 

 märkta till goda barrträd och lövträd. Man har emellertid länge ratat 

 det mesta och av barrträden förnämligast uttagit de som det syntes 

 alldeles outtömliga förråden av »white pine» eller som vi kalla den 

 weymouthtall {Pi>iiis strodus). Denna torde böra anses lämna ett av 

 världens förnämligaste barrträdsvirken. Dess vita jämna ved, med samma 

 färg i kärnved och splintved m. fl. goda egenskaper är på trävarumark- 

 naden väl känd. Arten ingår dels i lövträdsskogarna, närmast att jäm 

 föra med mellersta Europas ekskogar, där den höjer sig över taket i 

 den övriga skogen såsom ståtliga jättar 40 — 50 m. höga och intill en meter 

 eller mera i diameter vid brösthöjd, dels ock i renare bestånd främst 

 på sandigare mark, varest den dock icke når sådana dimensioner, utan 

 mera erinrar om våra äldre tallbestånd. Förråden ha varit ofantliga, 

 men nu äro de i stort sett slut och ingen återväxt finnes i någon större 

 omfattning. Den oerhört virkeskrävande amerikanska industrien vak- 

 nade en dag inför meddelandet om, att»white pine» hade stigit till det 

 dubbla priset, ty den höll på att taga slut. Detta var för ett femtontal 

 år sedan, och med vart år har dess virke blivit allt sparsammare i mark- 

 naden. Denna erfarenhet torde ha varit en a\ de främsta sporrarna 

 för den utomordentliga kraft, med vilken under senare är virkesproduk- 

 tionsproblemen och skogsvården angripits i Förenta staterna och i viss 

 mån även i Kanada. Snart kunna de amerikanska utbildade skogs- 

 männen vad kunskaper såväl som undersökningarnas noggrannhet och all- 



