\' ARl.DKNS l',.\RRSK()(;srn,L(;AN(;.\R 17 



lia ä\'cn dessa cii betydande teriienlinlialt och ai'o rikt liaftsförande, 

 \adan stora iiiiintider a\- nämnda ämnen även erhållas från nu ifråga- 

 varande skogar. \'irket motsvarar i kvalitet ungefär det bättre euro- 

 |)eiska, men skogarnas fullmogenhet gör att en hög procent kvistrent 

 virke erhålles. Som i alla inskogar av denna typ äro träden mycket 

 angripna av röta. 



Utdrivning och försägning av virke har sedan länge i liten skala be- 

 drivits i dessa trakter för lokalt behov. Först dä man för ungefär ett 

 trettiotal är sedan tillfullo märkte, att nordstaternas barrskogsförråd 

 kraftigt började sina, vände nordens stora virkeshandlare och sågverks- 

 bolag sina blickar mot södern. Stora sågverk, flera att räkna till > the 

 biggest in thc uorld , ha grundats och ett tätmaskigt nät av timmer- 

 banor har b>-ggts in i ursk-ogarna. Härigenom tillföres sågverken den 

 ovan nämnda oerhörda kvantiteten virke av över 17 inill. kbf. per år. 

 Stora :'timmerstäder» (lumber towns) ha vuxit u])p med elektriskt ljus, 

 vattenledning, ej sällan gas och stenlagda gator, alltid skolor, biografer 

 och andra >MUitidens bekvämligheter». Virkesindustrien härnere syssel- 

 sätter ungefär 250,000 arbetare, till övervägande del svarta, och mera 

 än en million människor har direkt och indirekt sitt uppehälle ur den- 

 samma. Vanligen brinner här den vid amerikanska sågverk alltjämt sä 

 vanliga eviga elden, där sågspån och det synnerligen rikliga övriga av- 

 fallet förtäras. På senare år ha dock sulfatfabriker börjat byggas för 

 det bättre avfallets förarbetande till massa. Ar 19 19 torde produktionen 

 av sulfatmassa ha utgjort omkring 60,000 ton. 



Huvuddelen av de c:a 7,5 miil. standard, som försågas här nere i södern, 

 uppsuges av den inhemska konsumtionen, men ända till krigsåren ha 

 dessa skogar lämnat ett av de allra viktigaste tillskotten i de trävaror, 

 som tävla ute på världsmarknaden. Även före kriget exporterades här- 

 ifrån 600,000 — 700,000 stds, ftJrnäniligast till Västindien samt Brasilien 

 och Argentina, varthän gick 200,000 till 250,000 stds. Stora mängder 

 gingo även till Europa (England, Holland, T}-skland). I samband med den 

 amerikanska industriens snabba uppsving under kriget a\tog denna ex- 

 port hastigt och utgör de allra sista åren blott omkring hundra tusen 

 standards. Bliva de dåliga tiderna långvariga i Amerika få vi emellertid 

 nog äter höra av Sydstaterna som svåra konkurrenter på de transmarina 

 marknaderna. Efter Panamakanalens öppnande tävla sågvaror härifrån 

 även med Oregon pine och annat virke från Stilla havskusten i detta 

 havs kustländer. 



På i Amerika vanligt sätt har man dock intill ile senare åren låtit 

 framtiden sköta om sig själv, men ju större arealer som kalhöggos, av 

 desto större intresse blev det för såväl markägarna, oftast stora sågverks- 



2. SkossT^rds/„rtmnge«s Tidskri/I ig2i. Bilaga A. 



