22 (; UNNAR ANDERSSON 



nåda; längre norrut sågas hittills så gott som uteslutande för lokalt be- 

 hov. »Redwood», »douglas>^ och en del »sitka» sägas. Även rundvirke 

 till telegraf- och kraftledningsstolpar samt sleepers exporteras i avsevärd 

 omfattning. Inom Staterna börja nog de mest välbelägna bestånden att 

 vara skattade och man får med vart år kliva allt högre upp på bergs- 

 sluttningarna för att kunna mata de stora och talrika sågverken. Pro- 

 duktionen torde utgöra omkring 1,5 mill. stds virke, vartill kommer den 

 under de sista åren alltmer tilltagande tillverkningen av lådbräder, som 

 redan torde närma sig ett par hundra tusen standards per är. I än snabbare 

 utveckling är sågverksindustrien stadd inom British Columbia, varest 

 produktionen 1919 vid de 260 sågverken redan är ungefär lika stor som 

 den i Staterna. Enligt de officiella siffrorna, vilka torde vara någorlunda 

 pålitliga, alldenstund huvuddelen av skogarna äro statsskogar, inom vilka 

 avverkningarna köpas, skulle på de sista 15 åren avverkningskvantiteten 

 stigit från 13.5 till 50 mill. kbm. 



Stilla havskustens trävaruindustri är i stor omfattning en exportin- 

 dustri. \'art man kommer kring Stilla havet är ock detta virke det 

 mest kända och konkurrenskraftiga. Efter Panamakanalens öppnande 

 har det även trängt fram inom Sydamerikas atlantiska stater under täv- 

 lan med pitch pine och paranätall. I ögonblicket torde det knappast 

 finnas någon del av världen, Plnland dock undantaget, som är av stör- 

 re intresse för den svenska trävaruindustrien än den amerikanska Stilla 

 havskusten, ty där möta vi och komma att under de närmaste årtion- 

 dena i än högre grad få möta var svåraste konkurrent ute på världs- 

 marknaden. I framtiden kommer detta kanske att än mer gälla massa 

 än \irke. 



En väsentlig del av British Columbias virkesproduktion konsumeras 

 av Kanada själv, i all synnerhet av de hastigt uppblomstrande unga 

 veteprovinserna öster om Klippbergen; mycket går ock till Staterna. I 

 allt synas omkring 350,000 standards under de sista åren från Stilla 

 havsskogarna gått ut i världsmarknaden utanför Nordamerika. 



Det nordligaste kustbältets skogar av företrädesvis sitka- och engel- 

 manngran stå praktiskt sett än i dag alldeles orörda, men för vart är 

 som går fortskrider besittningstagandet. Detta är ej underligt, ty all- 

 deles oavsett de väldiga mängder sågtimmer, som stå att erhålla, möta 

 vi här enligt min mening världens största och lättast tillgängliga reserv- 

 förråd av sulfit- och slipmassevirke. 



Sitkagranen når i de branta bergsidorna och dalarna ofta en höjd av 

 30 ä 40 m och en diameter av en till ett par meter, ibland t. o. m. 

 mera. \'eden är mjuk, jämnvit (sp. vikt 0,4.5) och är synnerligen lämp- 

 lig för massatillverkning. Medan sitkagranen företrädesvis är de lägre 



