\AR1.1)KNS l!.\RRSK.()(;sril.l,(;AN'C. AR 31 



Xovj^orod — Ufa och har kalk\-lerals omfatla 147 mill. har skoi^bärande 

 mark, ungefär tre gånger Sveriges yta. Inom detsanima hggcr tre fjärde- 

 delar av det gamla europeiska Rysslands skogsareal. Skogen består av 

 var tall och gran, med vilka ju mera man närmar sig Ural i allt högre 

 grad blanda sig den sibiriska tan nen [Abiis sib/r/ca), sibiriska 

 1 arken [Larix sib/rka) och ccmbratallen {J'ini/s cembrd). 



Den stora svårigheten med tillgodogörandet av dessa stora ur.skogar 

 står i samband med landets stora flackhet, vilken medför ringa fall hos 

 floderna och därmed svåra transportförhållanden. En annan svårighet 

 är den stora skillnaden mellan hög- och lågvatten i floderna samt för 

 de till Ishavet rinnande att isgången börjar längst i söder vid källorna 

 och fortskrider mot mynningen. Allt detta medför höga utdrivnings 

 kostnader. De stora avstånden göra ock, att vattentransport är den 

 enda möjliga; endast inom ett smalt bälte kring de någorlunda stora åarna 

 och floderna kan skogen utdrivas med ekonomisk fördel. Det till- 

 gängliga virkesförrådet blir därför vida mindre än det verkligen befintliga; 

 och först vid stigande pris bli ytterligare nya mängder så att säga lös- 

 gjorda. Någon överhängande fara, att Nordryssland skall kunna kon- 

 kurrera ihjäl vår trävaruindustri synes mig därför knappast hota. Grovt 

 virke äga vi endast i ringa omfattning och leveransen av sådant till 

 världsmarknaden blir huvudsakligen Rysslands sak. Även av massaved 

 torde stora mängder stå att erhålla ur dessa skogar, men också för denna 

 ställa sig kostnaderna av ovan antydda orsaker så höga, att någon för- 

 ödande konkurrens svårligen torde vara att frukta. Härtill kommer att 

 tlet nordryska samhället synes vara så pass grundligt sönderslaget, att 

 det torde ta minst ett, kanske tvä årtionden innan man kommer upp 

 till samma konkurrenskraft som under det föraktade tsardömets tid. 

 Även här härja skogseldar svårt och det vill synas som om de under 

 de senaste somrarnas inbördes strider lössläppts i särskilt hög grad och 

 förintat stora värden. 



De vägar, utefter vilka det nordryska virket förts ut i marknaden, 

 äro tre : över Petrograd och Finska viken ät väster, över Volgas flod- 

 system ät söder och öster, samt åt norr över Vita havets hamnar, främst 

 Archangelsk, samt i ringa mån över Petschorahamnarna (fig. 8). Ojämför- 

 ligt främst är Archangelsk, till vilken hamn det på Dvina nedförda virket 

 går. Dess mynningsdel är eller kanske riktigare var kantad med ungefär 

 30 av de 45 sågverk, som hela den nordryska kusten äger, och en myc- 

 ket stor del av de trävaror för över 300 mill. kr. Ryssland exporterade 

 ärligen vid tiden före världskriget passerade staden. 



Om utrymme och tid hade medgivit, skulle det ha varit lockande att 

 här även ingå pä de viktiga frågorna, om huru hårt kulturskogarna i 



