38 WILH. EKMAN 



själv människan förutan. Mera omsorg nedlade man på modernisering 

 a\' verken, vilken man snart fann var synnerligen lönande. Det måste 

 framhållas, att denna tidens sågverksfirmor — aktiebolagsformen tillkom 

 först omkring 1850 — saknade andra skogsegendomar än de små om- 

 råden som tillagts de forna bruken vid skiftet eller genom de inköp, 

 som mera avsågo tryggandet av vattenrätten och spannmåls- eller malm- 

 tillgångar än koltillgången.' Denna var ju tryggad i och med privile- 

 giet, som gav bruksägaren rätt att förvärva och bönderna inom ett visst 

 område skyldighet att sälja sina kol till bruket i fråga, och dessutom 

 hade man ju rekognitionsskogen. Under dessa tider ansågos därför .skogs- 

 köpen onödiga, varför de tillhöra en långt senare tid. Man finner också, 

 att bruksägarna, som börjat idka sågverksindustri vid sidan av den mindre 

 givande järnhanteringen, huvudsakligen levde på köptimmer. De förde 

 därför en betydligt osäkrare tillvaro än våra dagars bruk och sågverk. 

 Man visste, att man för tillfället hade en god vinst av sin hantering, 

 men längre såg man ej. Därför var inköpet av råvara endast förenat 

 med den omsorgen från verksägarens sida, att han skulle erhålla en 

 kvalitativt god vara för billigt pris. Att dessa göteborgsgrossörer, som 

 antagligen blott besökt sina verk vid fastingsresorna, skulle ha något 

 djupare intresse för avlägsna, andra tillhöriga egendomar, varifrån man 

 köpte virket, kan man knappast begära. Däremot nedlade grossörerna 

 ett intresserat arbete för sina verk. Dessa hade förut bestått av enbla- 

 diga smäsågar eller vid Lilla Edet, Munkfors, Mölnbacka, Dejefors, Fors- 

 haga, Edsvalla och Upperud av flerbladiga ramsågar. I dessa insattes 

 nu dubbelramar med fina» blad. Men även andra ombyggnader vid 

 bruken gjordes. Därom vittna de många herrgårdarna med sina träd- 

 gårdar, de stora uthusen etc. från början av 1800-talet. 



Det var vid denna tid järnbruken förvärvade sina rekognitionsskogar. 

 Men till att börja med skedde detta visst icke med samma övertygelse 

 om att en god atTär förelåg, som vad man nu efteråt kanske skulle tro. 

 Sålunda skatteköptes 



under åren 1815 — 1S19 endast 3 bruksskogar 



» » 1820 — 1829 »6 » 



men » » 1S30 — 1839 41 » 



» » 1840— 1849 35 » 



och efter år 1850 37 » 



' De benämnas ofta > hammarbleck i-, »bruksomradet» etc. och äro sällan mera än något 

 tusental tunnland stora. Den framsynte Loi is De Geer utgjorde hänid ett undantag och 

 förvärvade betydande arealer. 



