NÅGRA SKO(;SPOLITISKA PROBLEM FOR NORRLAND 41 



dernas skogar, och slutligen fanns ej mera kvar, än att det, bildlikt 

 talat, lätt föll för pitpropshuggarens yxa eller inrestes i kolarens mila. 



Men intet ont tinnes, som ej medför något gott. Tack vare den om- 

 ständigheten att på detta sätt även de minsta dimensioner kunde till- 

 godogöras blevo hyggena rensade och då uppspirade så småningom i 

 den goda skogsmarken de vackra ungskogar, som vi nu ha all anled- 

 ning att glädja oss åt. Vi ha glömt det sekel varunder skövlingen ägt 

 rum, och vi tänka blott på vad vi se för handen. Men under den tid, 

 då egendomen var berövad sin skog och sålunda hade ett högst redu- 

 cerat värde gick den ur hand i hand, tills den stannade hos ett bolag, 

 vars skogsmän sågo och påvisade de framtidsvärden, som man genom 

 träget arbete genom skogsodling, dikning och gallring kunde uppnå, allt 

 under det att virkesvärdena stego. Så småningom framstår egendomen 

 som en guldgruva. Mången tänker då på forna tider och skulle ha 

 önskat, att den ursprunglige ägaren icke fallit offer för frestelsen, utan 

 behållit egendomen, skött och ansat den på samma sätt som bolagens 

 skogsmän gjort och nu suttit där som en mäktig, självständig bonde. 

 Ja, det hade vi nog alla önskat, men i huru många fall har detta, oaktat 

 alla närliggande exempel, verkligen ägt rum. Frestelserna äro allt för 

 stora och skogskapitalet allt för lättrealiserbart. 



Då ett förhållande nu har skapats, som man gärna skulle ha sett för- 

 ändrat, är det mänskligt att söka den skyldige. De flesta framhålla kö- 

 paren såsom den vilken lurat till sig skogseffekter och jord, en del hålla 

 före, att även ansvar bör läggas på säljaren, som varit allt för svag. 

 Förhållandet upprepas dagligen inför våra ögon vid varje tillfälle en 

 person råkat i svårighet, dä man oftast söker avleda orsaken frän offret 

 till någon av hans »affärsvänner». Men alla borde vara ense om, att 

 de som tagit reda på den utbrukade egendomen och satt dess skogs- 

 skötsel på fötter, ha bra litet att skaffa med egendomens föregående 

 olyckliga tid. 



Mången gäng ha naturligtvis, sedan egendomshandeln tagit fart i 

 Värmlandstrakterna liksom senare i de norrländska länen, vilka vi nu 

 även skola beröra, hela egendomar med betydande skogar och jordbruk 

 sålts för en billig penning. Jag antager, att förhållandena voro som nu. 

 En del köp voro mycket billiga, andra voro rimliga, och de flesta an- 

 sågos högt betalda. Det är klart, att förhållandena då måste ha legat 

 mot säljaren, ty han kunde icke då såsom köparen överblicka situa- 

 tionen. Tidningar funnos ej, postgången var miserabel och intresset för 

 den utländska marknaden var ej så utvecklat som nu. 



Då exempelvis de engelska tullarna föllo, borde väl detta ha medfört 

 ökade timmerpris, men detta märker man ej. Likaså borde väl prisen 



