64 JOHAN EDEN 



312 i kolumn 3113 eller 3123. Med kontot nr 35 Arbetares naturaför- 

 måner och dess underkolumner blir förfaringssättet enahanda. 



Kontot nr 36, Övriga kostnader blir ett samlingskonto för alla kost- 

 nader, som ej kunna hänföras till föregående. Ett sådant konto kan 

 dock lätt bli alltför omfattande och bör detta förhindras genom att för 

 viktigare kostnader uppläggas självständiga konton. Så kan tänkas 

 beträffande skogsvägar eller indelning och taxering. Bestämmer man sig 

 för att återkomma med taxeringen vart io:de år, bör under ett sådant 

 år detta konto uppdelas i kolumner t. ex. linjestakning, avfattning, tax- 

 ering, kontorsarbete och diverse. För sådana omkostnader, som dels bli 

 rätt omfattande och dels återkomma periodvis, bör hela kostnaden ej 

 avskrivas samma år utan bör man i stället uträkna den loåriga annui- 

 teten och årligen avskriva endast denna. Återstoden bör balanseras till 

 nästa är, då på nytt samma annuitet avskrives. I annat fall kan en så- 

 dan stor utgiftspost avsevärt nedsätta ett visst års nettoavkastning och 

 förrycka räntabiliteten. 



De tre senaste avhandlade kontona nr 34, 35 och 36 äro rena i\ k. 

 omkostnadskonion, d. v. s. sådana på vilka i regel ej några inkomster 

 inflyta. Samtliga kostnader, som under året förts på dessa konton, skola 

 vid årets slut betalas av sådana, från vilka inkomster erhållits, och är 

 detta i första hand från Produkters konto. På olika slag av produkter 

 fördelas dessa kostnader i mån av de kvantiteter, som av olika slag 

 avverkats. 



Sedan räkenskaperna för året äro avslutade och man alltså fått fram 

 nettobehållningen, uträknas lätt räntabiliteten genom att sätta nettovinsten 

 i procentförhållande till kapitalkontots ingående värde. Då idealförhållan- 

 det med normal årsavverkning och tillväxt näppeligen är tänkbart att 

 någonsin uppnå, måste man alltid vara beredd på att före uträkningen 

 av nettovinsten undersöka vilka förändringar, som de båda kapitalkon- 

 tona genom årets arbeten undergått. Beträffande markvärdet har förut 

 redogjorts för, hur detta t. ex. genom dikningar kan ökas, och hur ett 

 dylikt ökat värde bör bokföras. De förändringar, som skogskapitalet un- 

 dergår frän ett år till ett annat, bliva i regel större ju mera onormalt 

 virkeskapitalet är sammansatt. Innan en räntabiiitetsberäkning göres måste 

 därför nettovinsten beräknas med tanke på att årsavverkningen står i 

 rätt förhållande till den årliga tillväxten. Har r. ex. årsavverkningen un- 

 der ett år varit större än tillväxten genom att ett överskott på gammal 

 skog avverkats, betyder detta att skogskapitalet minskats med värdet 

 av den skog, som blivit avverkad utöver tillväxten. Ett sådant överskott 

 är följaktligen en kapitalrealisation och bör bokföras såsom sådan. Över- 

 skottet bör krediteras Förlust & Vinst Kontot, som i detta fall är nr 3, 



