72 JOHAN EDEN 



imilär, som anges i fig. 7. Pä en och samma rapport upptagas då alla 

 sortiment, som inom en bevakning bearbetats. För att öka kontrollens 

 effektivitet är det lämpligt att vid större bevakningar uppdela dessa efter 

 naturliga gränser i mindre områden eller skiften. 



En inventering av upparbetade produkter är ur kontrollsynpunkt nöd- 

 vändig att verkställa en gäng om året. Då tidpunkten för inventeringar 

 i allmänhet brukar förläggas till årsskiftet, men denna tidpunkt beträffande 

 skogsbruket är mindre lämplig, genom att denna tidpunkt sammanfaller 

 med den för skogsarbeten i allmänhet mest brådskande, torde det vara 

 lämpligare, att virkesjournalen föres efter hushällningsår och icke efter 

 kalenderår. Ett hushållningsår bör då räknas från den i okt. till 30 sept. 

 följande år. Inventeringen av upparbetade produkter är lätt att göra i 

 slutet av september, då relativt små kvantiteter finnas i skogen och driv- 

 ningsarbetena för kommande vinter ännu ej hunnit att komma igång 

 i någon större utsträckning. 



Av stor fördel anser jag det vore, om även den ovanberörda penning- 

 redovisningen kunde föras efter hushållningsår i stället för som nu sker 

 efter kalenderår. Något egentligt hinder härför torde ej föreligga, då 

 vederbörande taxeringsmyndighet ej kan lägga hinder i vägen för en så- 

 dan anordning eftersom gällande lag angående skogsvårdsavgift och skogs- 

 accis ej innehåller någon bestämmelse om, att redovisningen skall ske 

 efter kalenderår. Den största fördelen med en sådan anordning skulle 

 otvivelaktigt vara, att inkomster och utgifter under ett hushållningsår 

 komma att hänföra sig till samma kvantitet upparbetade produkter. Så 

 är icke fallet, om redovisningen sker efter kalenderår, och detta förfarings- 

 sätt kan avsevärt förrycka årets nettobehållning, om avverkningarna 

 under olika år nämnvärt växla. En korrigering kan givetvis i bokföringen 

 äga rum genom att vissa utgifter och inkomster balanseras från ett år 

 till ett annat, men ett dylikt tillvägagångssätt är besvärligt och icke 

 att rekommendera. I analogi med penningredovisningen och virkes- 

 journalen bör även virkesboken föras efter hushållningsår. Att för 

 skogsbruket övergå till en sådan redovisningsperiod torde fullt kunna 

 motiveras av den säregna ställning, som denna hushållning i flera avse- 

 enden intar i jämförelse med t. ex. industrien. Den enda olägenheten, 

 som en sådan omläggning skulle medföra, torde vara, att man för skogs- 

 bruket ej får samma hushållsperiod som för industrien, om dessa be- 

 drivas parallellt, men en sådan olägenhet torde vara minimal och i varje 

 fall av övergående natur. 



Av stor betydelse ur bokföringssynpunkt är att samtliga från skogen 

 utlämnade produkter bli bokförda, fläremot syndas i de flesta fall mycket. 

 Ved och byggnadstimmer utlämnas vanligen i stor utsträckning till går- 



