NAGOl" OM SKOGSnOKFORIXC. OCH SKOOSS TATISTIK 75 



åldersklasser och bonitcter kan lätt uppläggas grafiskt i förhållande till 

 resp. arealer och erbjuder dä ett mycket överskådligt material för studium 

 av, varest den årliga avverkningen lämpligen bör förläggas. (Fig. 8). l'-tt 

 på så vis uppgjort sammandrag av virkcskapitalet lämnar även möjlighet 

 till bonitetsvis uppgjorda avverkningsberäkningar, och. genom att årligen i 

 virkesstatistiken bokföra avverkning och tillväxt kan man ocksii för varje 

 år utan större arbete uppgöra en avverkningsberäkning. En dylik avverk- 

 ningsberäkning är också av betydligt större värde än en avverknings- 

 beräkning, som uppgöres att gälla för 20 år framåt. 



Samtidigt med taxeringen av de olika skogsbeståndens virkesmassor 

 bör även en undersökning av massatillväxtprocenten göras för olika ål- 

 dersklasser. I likhet med de sammandrag som uppgjorts beträffande ku- 

 bikmassor och rotvärden göres även liknande sammandrag över tillväx- 

 tens fördelning å olika åldersklasser och eventuellt även boniteter och 

 skiften. De funna massatillväxtprocenterna inom olika åldersklasser läg- 

 gas till grund för beräkning av de olika åldersklassernas absoluta massa- 

 tillväxt. För att erhålla denna för ett visst år tillämpas den funna till- 

 växtprocenten inom en åldersklass på motsvarande enligt virkesboken 

 under samma år bokförda virkesmassa. 



I det föregående har betonats vikten av att känna värdet av de i skogs- 

 bruket bundna kapitalen. Det torde dock böra påpekas, att dessa värden 

 givetvis kunna erhållas på andra och kanske även på enklare sätt än vad 

 här föreslagits. Huru dessa erhållas är dock av underordnad betydelse 

 för systemet. Huvudsaken är att man erhåller ett kapitalvärde, som 

 kan läggas till grund för och även användas under den löpande bokfö- 

 ringen. Har man ett skogskomplex, inom vilket drifningsförhållanden äro 

 mycket olika, böra även skilda slutvärden användas för dessa. I annat 

 fall kan räntabiliteten bli väsentligt beroende av om avverkningarna olika 

 år förläggas till trakter med billigare eller dyrare drivningskostnader. I 

 förra fallet erhålles en högre räntabilitet än i senare fallet. 



Förut har framhållits att det är den ärligen bokförda tillväxtens stor- 

 lek, som är utslagsgivande vid bedömande av resultatet av olika åtgär- 

 der. Förläggas årets avverkningar till den äldsta skogen och till sådana 

 bestånd, som behöva gallras, blir endast sådant virke avverkat, som 

 växer med den lägsta procenten, under det att de tillväxtkraftiga bestån- 

 den få tillvä.xa ytterligare. F"ör en felaktigt förlagd ärsavverkning i t. ex. 

 medelålders skog med högre tillväxt reagerar bokföringen på samma sätt. 

 Häri ligger ur kontrollsynpunkt den stora betydelsen av en på dylikt 

 sätt förd virkesstatistik. Det torde nämligen ej vara uteslutet att syste- 

 met skulle kunna läggas till grund för tantiéme-beräkning för den för- 

 valtande personalen och därigenom bli till stor nytta för skogsägaren, 



