NÄC.RA SK()(;Sl'01,rriSKA PROKLEM R)R XORRLANl) 95 



värdsåtgärd. Det är genom dessa stämplingar, som önskas »så härda 

 som möjligt, dock utan att vederbörande kan åläggas skyldighet att skogs- 

 odla», som de stora vidder söndertrasade bestånd uppstå, i vilka möj- 

 ligheten att erhålla ett kraftigt ungskogsbestånd i)iom liinlig tid är ute- 

 sluten. 



Då några år förgått, ha dessa skogsägare — om de fortfarande ha 

 egendomen kvar — glömt den förmån de erhållit genom ett »tillmötes- 

 gående» stämplingssätt och tänka i stället med grämelse på att de ur- 

 aktlåtit att röja, skogsodla och gallra, \arigenom deras skogar kunnat 

 bliva lika vackra som de intresserade rågrannarnas. Men det vore ju 

 en småsak, om det blott gällde en känslostämning hos besvikna skogs- 

 jobbare. Nej, här stå vida högre värden på spel. Här gäller det huru- 

 vida våra skogar skola kunna lämna råvara, då en hel arbetarklass 

 fordrar fortsatt arbete vid verken och fabrikerna, då stat och kommun 

 begära att erhålla den beräknade skatteintäkten och dä landet begär, 

 att skogsindustrien skall fortfarande lämna sin tribut i vår handelsbalans. 

 Det är därför nödvändigt och ofrånkomligt, att verklig skogsskötsel med 

 allvar bedrives på alla skogar, där sådant är möjligt. 



Skogsskötseln i de avlägsna norrländska ödemarkerna är en kompli- 

 cerad affär. Det är ej endast skogsfrö och såddmanskap som fordras 

 för att uppnå en verklig skogsskötsel. Det är intet mindre än en skogs- 

 hushållningens krav förstående arbetarebefolkning som fordras, det är 

 goda boställen för dessa, det är billigare kommunikationer, det är upp- 

 arbetade avsättningsmöjligheter för produkterna och det är sist men icke 

 minst en för dessa krav förstående lagstiftning. 



Just i detta senare fall, som dock är förutsättningen för hela denna 

 utveckling brister det tyvärr allt för mycket, sannolikt därför att skogs- 

 männen icke kunnat göra sin stämma hörd bland alla dem som av prin- 

 cip klandrat allt vad trävarubolagen företagit sig. 



Man kringskär skogsindustrien med otaliga lagar och förordningar, 

 man sätter genom andra sådana dess skogstjänstemän under ett slags 

 förmynderskap, man rubbar genom dryga skatter den ekonomiska grun- 

 den, som är särskilt nödvändig för bedrivandet av en målmedveten skogs- 

 skötsel och man glömmer, att man genom, allt detta hindrar skogsbrukets 

 höjande, trävaruindustriens jämnare förseende med råvaror och därigenom 

 jämnare arbetstillgång och ökad kolonisation i skogsbygden. 



Sedan dessa lagar tillkommit, ha bland skogsmännen funnits en hel 

 del önskemål, som vi anse böra uppfyllas för att ett gott resultat skall 



