96 \VIL}I. KRMAN 



uppnäs i vara arbeten. För att god skogsvård skall kunna bedrivas, 

 måste den lag ändras som förhindrar den fria egendomshandeln i skogs- 

 områdena. Låt vara att man bibehåller bestämmelsen om att aktiebo- 

 lagens jord- och skogsinnehav icke får utökas annat än i vissa stipule- 

 rade fall. Men varför skall man icke kunna sälja bort en mindre lämpligt 

 belägen fastighet med rättighet att inköpa ett lika stort område, som 

 ligger mitt inne i ens eget och där förhindrar och försvårar alla arbeten? 

 Eller varför skall man icke kunna verkställa ett ägoutbyte mellan tvä 

 ägor i olika byar, om båda ägarnas bästa därigenom befrämjas? Detta 

 är ju detsamma som att man i lag förbjuder sådana åtgärder, som be- 

 fordra ägors hopförande till brukning i större komplex. Man kan ju ej 

 begära att skogsmännen skola förstå en dylik lagstiftning. 



Men icke blott för bolagens jordförvärv utan även för deras jordför- 

 säljning lägga svårförståeliga lagar ständiga hinder. De skogsvårdande 

 bolagen behöva för sin skogsskötsel ovillkorligen en viss areal inägojord. 

 Den jord, som icke erfordras härför eller för vissa speciella ändamål 

 skulle dessa bolag säkert gärna avyttra, om flera armar därigenom 

 kunde tillföras skogsbruket. De senaste lo ä 20 årens skogsvårdande 

 arbeten kräva nämligen mycket folk. 



Jag vill i detta sammanhang påminna om herrarne Kempe, som på 

 några år dikade sina skogsmyrar i sådan omfattning, att dikenas samman- 

 lagda längd överstiger tre gånger avståndet mellan Ystad och Haparanda. 

 Väl kända äro även de oerhörda gallringsarbeten, som under de se- 

 naste åren utförts och som för en större allmänhet gjort sig märkbar 

 genom det sätt varpå vedavverkningarna och kolvedshuggningarna verk- 

 ställts under de senast gångna för den ekonomiska gallringen så gynn- 

 samma åren. 



Att för alla dessa väldiga arbeten fordrades arbetare och för dem 

 bostäder är uppenbart. I södra och mellersta Sverige hade man de 

 gamla torpen. Dessa upprustades och mänga återuppbyggdes för att 

 kunna bjuda de arbetssökande vad som nu mest av allt brast i städerna: 

 goda och lämpliga bostäder i förening med mindre jordbruk. I Norrland 

 hade man icke torpen, där måste man börja frän början genom markens 

 uppodling och bostäders uppförande. Då börjar hos trävarubolagen 

 mera allmänt en strävan att genom ägostyckning och avsöndring avyttra 

 den av dem mindre gärna innehavda inägojorden. Men då resa sig 

 snart oöverstigliga hinder. På grund av de långa arrendeperioderna och 

 vissa andra hänsyn kunna försäljningarna endast ske till de forna arren- 

 datorerna, varigenom inga nya krafter tillföras skogsbruket. Ännu ett 

 hinder utom den långa arrendetiden förefinnes. Den ägostyckade jor- 

 den som säljes måste nämligen åtföljas av skog enligt gällande bestäm- 



