NÄC.RA SKOCiSPOl.llISKA PROIll.EM FOR NORRLAND 99 



jande ofta tages till täckmantel för di\erse skogsarbeten av mindre l)'ck- 

 ligt slag. Vi ha icke tid att syssla med skogsvårdshiimbug, utan vi 

 fordra att verklig grundlig skogsvård tillämpas ej blott av förutseende 

 skogsbolag, järnverk och enskilda utan även av alla dem som i större 

 eller mindre utsträckning skövla skogarna, och som hyckla skogsvård 

 och låta efterkommande sköta resten. Här ha skogsvårdsstyrelserna 

 ett vidsträckt arbetsfält, som de under inga förhållanden ha rätt att 

 försumma. Men däremot måste man låta den redlige arbetaren i 

 skogens tjänst bestämt få vissa riktlinier, för att han, sedan han lärt sig 

 följa dessa, skall få den arbetsro, som för allt gagnande arbete fordras. 

 Och man bör ej genom småaktiga förordningar stäcka den frihet som 

 inom alla områden är nödvändig, för att intresset skall behållas fullt 

 vaket och utvecklingen ej avstanna. 



Jordkommissionerna åter ha ett svårare arbete. Redan den lag, som 

 de ha att tacka för sin tillkomst och som säger att en bolagsgård skall 

 skötas noggrannt såväl med avseende på jord som hus, under det att 

 en bondgård kan vanvårdas huru mycket som helst, vinner ingen för- 

 ståelse.' Lagen har alla förutsättningar att bli en källa till ständiga 

 trakasserier. I regel stå kommissionerna skogsmannen fjärran och endast 

 i få fall erbjudes samarbet. ' 



Stundom hållas syner utan att jordägaren tillkallas ocii då måste över- 

 läggningar äga rum mellan kommissionerna och arrendatorerna, utan 

 jordägarens kännedom. De arbeten, som man sedan ålägges utföra, 

 iscensättas icke med samma arbetslust som det frivilligt utförda eller 

 efter samråd beslutade. »En lag med hot om straff kan ej medföra 

 jordförbättring, om den inre drivfjädern saknas till arbete och kraftan- 

 strängning» säges i Emigratonsutredningen del XI, sid. 1 12, och man måste 

 instämma däri. Det vore därför bättre om kommissionerna toge i be- 

 traktande det förefintliga intresset hos de ledande. Men deras ledamöter 

 ha ofta ställt sig avvisande mot skogsmännen och ha ej märkt, vad som 

 försiggått i deras krets. Den allmänna rörelsen till byggnadsverksamhetens 

 befrämjande har gått kommissionerna oförmärkt förbi. 



I samband härmed vill jag nämna, att om ett skogsbolag vill hävda 

 arrendejorden väl och tillse att denna skötes, har det visserligen formellt 

 stöd i lagen, men föga hjälp hos myndigheterna. För den händelse 

 man icke själv kan förmå en arrendator att vidtaga åtgärder till för- 



' WoHi.iN, E. U. del XI sid. 172 säger: »Skulle den misskötsel lagligen beivras, som nu 

 förekommer på svenska bondehemman, så skulle man i vissa trakter få stämma nästan alla 

 jordägare till tinget. > 



* Undantag finnas dock exempelvis inom Ko]iparbergs län, där ett framgångsrikt sam- 

 arbete utvecklats. 



