100 WII.H. KKMAN 



bättrad hävd, kan nian icke vinna nägot stöd lios jordkommissionen ocii 

 ändå mindre hos de administrativa myndigheterna. Dä arrendatorerna 

 bortsålde kreatur, lockade av kristidens höga pris, och sedan ej återköpte 

 sådana, kunde jordens hävd ej med bibehållet jordbrukssätt uppehållas. 

 Jag vet exempel på att arrendatorer med 30 tid öppen jord måste större 

 delen av året skaffa sig bröd genom brödkort. Att få en hastig, klar 

 vräkningsdom på sådana personer går i regel ej. 



Med vad jag nu framfört, har jag velat ådagalägga, att vi snarast 

 måste börja »reformera» våra något hastigt tillkomna reformer såväl 

 inom skogs- och jordlagstiftningen som inom vår egen uppfattning av 

 jord- och skogsproblemen. Härför fordras inga stora utredningar, saken 

 är redan tillräckligt utredd genom föregående arbeten. 



Vi måste avlägsna de hinder, som finnas för skogsbrukets sunda ut- 

 veckling i våra norra landsändar, och vi måste, sedan detta skett, även 

 tillse, att allt som inom ekonomiens ram verkligen kan göras även ut- 

 föres, för att den hindrande gamla skogen tillvaratages eller undanröjes, 

 att skogsmarken försättes i fullt skogbärande skick, att ungskogarna 

 gallras och att de medelålders bestånden bibehållas och utvecklas. Här- 

 för kräves ett gemensamt målmedvetet arbete ej blott av skogsmän och 

 av industriidkare utan även av de självägande bönderna, som måste 

 ryckas med i de verkligt skogsvårdande arbetena. 



Ha vi pä detta sätt i de vidsträckta delarna av Norrland, där det är 

 biologiskt möjligt, åstadkommit samma vackra skogsbestånd, som vi nu 

 glädja oss åt i mellersta Sveriges brukstrakter, så lider det intet tvivel 

 om, att den förutsättning skapats, som enligt SCNDB.XRG är det grund- 

 väsentliga för kolonisation och emigrationens upphörande, nämligen rik- 

 liga och goda arbetstillfällen såväl i skogarna som vid verken. 



Skall däremot den modlöshet mera allmänt gripa skogsmännen,' som 

 frammanas genom allehanda initiativstäckande föreskrifter, genom förar- 

 gelseväckande förmyndarebestämmelser, genom klasslagstiftning och genom 

 diverse hotande reformer, så torde det med så stor entusiasm påbörjade 

 skogsvärdsarbetet i Norrland snart vara en saga. 



Då givetvis de män, som genomdrivit de åsyftade bestämmelserna, 

 varit besjälade av den för oss alla gemensamma önskan att befrämja 

 Norrlands bästa, fast de sett saken frän en annan sida än den koloni- 



' Såväl i detta sammanhang som i det föregående avses med skogsmän endast skogsmän 

 i enskild tjänst. De skogar, som i denna artikel avses äro uteslutande enskilda skogar, ej 

 kronoskogar. 



