]\IVK()I.()(;iEXS ISKIVDKLSK FOR \AR SKOC.SNARD 105 



osökt, Inir det förhåller sii; i vårt eget land. Även om värt skogsbruk 

 i många avseenden natt långt, måste vi emellertid erkänna, att vi på 

 det skogsmykologiska området ännu befinna oss på ett förberedande 

 stadium. Vi känna ännu icke tillnärmelsevis alla de svampar, .som för- 

 orsaka skador av odisputabel praktisk betydelse, exempelvis dem, soui 

 ge upphov till rötor hos granen, och om en hel mängd andra, till arten 

 bekanta former ha vi icke några som helst erfarenheter i övrigt: deras 

 utvecklingsbetingelser och skogliga betydelse återstår sålunda att fast- 

 ställa. Kn rik mångfald av problem möter oss här, och dessa kompli- 

 ceras ytterligare därav, att vårt land erbjuder skogen och därmed 

 även skadesvamparna synnerligen skiftande existensbetingelser. Vad 

 som exempelvis kan gälla i Sydsverige kan sålunda icke utan vidare 

 anses giltigt ä\en för norrländska förhållanden. Härtill kommer ytter- 

 ligare, att vi i Norrland ha att räkna med en svampflora av delvis annan 

 artsammansättning även beträffande de praktiskt viktiga formerna. Klart 

 är det sålunda, att ett omfattande arbete står oss åter på detta forsk- 

 ningsområde. 



Kunna vi dä icke direkt tillgodogöra oss de resultat, som den skogs- 

 mykologiska forskningen i andra länder uppnått, och på denna väg bespara 

 oss mycket av eljes erforderligt rekognosceringsarbete? Svaret på denna 

 fråga framgår redan av vad jag nyss har yttrat. Det är givet, att er- 

 farenheter, vunna i andra länder, även äro av stort värde för oss, men 

 det är dock ej säkert, att de till alla delar äga giltighet i vårt land. De 

 måste med andra ord först prövas i detta avseende. I vår tidigare 

 skogslitteratur möta ofta redogörelser över skadesvampar och deras an- 

 grepp på skogsträden, som antingen äro direkta översättningar eller ock 

 referat av t\'ska arbeten, utan att vederbörande själv synes ha reflek- 

 terat över, huruvida de tyska resultaten kunna vara direkt tillämpliga 

 på svenska förhållanden. Över huvud taget gäller det, att liksom tyskt 

 skogsbruk i många avseenden fått tjäna som förebild för vårt eget, så 

 ha vi även i vår facklitteratur importerat mycket av tyskt mykologiskt 

 vetande, vilket dock mera sällan på ett kritiskt sätt infogats i svensk 

 miljö. Även danska arbeten ha starkt påverkat våra skogsmäns uppfatt- 

 ning av skogsmykologiska spörsmål. Det har till och med hänt, att vår 

 egen skogslitteratur tillförsäkrat oss skadesvampar, vilka vid närmare 

 efterforskning icke kunnat konstateras som inhemska. Då därtill detal- 

 jerade skildringar av deras skadegörelse lämnas, ehuru naturligtvis utan 

 bifogade lokal- och tidsuppgifter, har deras förekomst hos oss och prak- 

 tiska betydelse med tiden kommit att gälla som konstaterade fakta. 



Erfarenheten har givit vid handen, att till och med många av våra 

 viktigaste och vanligaste skadesvampar, vilka genom undersökningar av 



