MVKOLOGIEXS BETVDKI.SK FOR VÅR SKOGSVÄRD 109 



är det tydligt, att man ännu pä många häll försummar att använda borde- 

 auxvätska, och att man i stället tar risken att fä ett stort och dyrbart 

 plantmaterial tillspillogivet. 



lin alldeles särskilt kraftig påminnelse om nödvändigheten att lära känna 

 och även direkt bekämpa skogsträdens sjukdomar ger oss det i Norr- 

 land vanliga snöskyttet. Efter hittills vunna erfarenheter få vi kanske i 

 denna sjukdom se det allvarligaste hindret för tallkulturen i Norrland. 

 Många enskildheter belräftande densamma äro ännu outredda, så exem- 

 pelvis svampens spridningsrayon. Det finns dock skäl att antaga, att 

 denna är relativt inskränkt, och att sålunda av denna anledning ett be- 

 kämpande bör kunna ha utsikter till framgång. Detta är väl ock mödan 

 lönt. Redan till dato har det flera gånger inträffat, att de mest lovande 

 kulturer, såväl sådder som planteringar, helt oförmodat blivit fullständigt 

 ödelagda genom ett häftigt snöskytteangrepp. Sannolikt skulle man 

 verksamt kunna bidraga till förebyggandet av sådana våldsamma härj- 

 ningar genom att i tid uppspåra och oskadliggöra enstaka angripna 

 plantor i själva kulturen och i dess närmaste omgivningar. Denna åt- 

 gärd borde då vidtagas, innan svampen inträder i fertilt stadium; att av- 

 göra, när detta sker, stöter icke på några som helst svårigheter. — Snö- 

 skyttet är alltså en fråga, som på det allra närmaste måste intressera 

 det norrländska skogsbruket, mykologien har här en viktig praktisk 

 uppgift att lösa och ett omfattande upplysningsarbete att ombesörja. 



Vända vi oss nu till skogsprodukterna, finna vi, att den mykologiska 

 forskningen här har ett fullt ut lika stort och viktigt arbetsfält. Sär- 

 skilt ha de nu förflutna krisåren bragt skadesvamparnas roll som virkes- 

 förstörare mera in i det allmänna medvetandet. De uppgifter, som här 

 vänta sin lösning, äro kanske därför av ett allmänfattligare praktiskt 

 intresse, samtidigt som de även erbjuda många nya erfarenheter ur rent 

 vetenskaplig synpunkt. 



Den mest påfallande företeelsen, som kristiden medfört för vår egen 

 skogshushållning, har väl varit vår bränslekommission. Genom dess försorg 

 anskaffades på kort tid oerhörda vedkvantiteter och upplades i förråd, 

 spridda över större delen av landet. A vissa orter angreps emellertid 

 veden av rötor, och i den diskussion, som med anledning härav upp- 

 stod i tidningspressen, betecknades denna ved från vissa håll som full- 

 ständigt värdelös. Bärande skäl kunde visserligen icke givas för de 

 gjorda påståendena, men detta är mindre ägnat att förvåna, då de icke 

 kunde stödas på kritiskt utförda undersökningar. Det är sådana, som 



S. Sko^ivArdsJi^tnin^fns TiJskri/l /Q.',. Serien A 



