iMVK()LO(;iKNS BETYDELSE FOR VÅR SKCXJSVÅRD 111 



överdriven, i all synnerhet beträffande grövre dimensioner. Dessa kunna 

 med säkerhet förutsättas ha bestått av frisk, oangripen ved i över- 

 vägande grad, även om de pä ytan ha varit mer eller mindre rikt 

 svampbelagda. 



Rötornas bet)'dclse för nedsättningen av vedens bränslevärde ställer 

 sig kanske i praktiken något annorlunda, än vad de nyss nämnda siff- 

 rorna utvisa. Som bekant spelar vedens vattenhalt en mycket stor roll 

 för dess effektiva värmevärde. Rötorna äga nu en betydligt större vatten- 

 kapacitet än den friska veden — de kunna upptaga mera än 200 % av 

 sin egen torrvikt — men det är därtill möjligt, att de även ha en större 

 hygroskopicitet, jämförda med frisk ved. Det kan sålunda inträffa, att 

 den rötskadade veden, även sedan den har givits tillfälle att upptorka, 

 och trots att den under fortsatt lagrine i det fria skyddas för direkt 

 nederbörd, i alla händelser kommer att vara av konstant högre vatten- 

 halt, vilket alltså betyder en ytterligare försämring av dess effektiva 

 värmevärde. Denna fråga återstår ännu att närmare utreda. 



Som väl förstås är det icke enbart för brännved, som skadesvamparna 

 spela en viktig roll, det gäller allt virke, som befinner sig under sådana 

 villkor, att en svamputveckling är möjlig. Från senaste tid ha vi även 

 erfarenheter on\ kraftiga angrepp på granpappersved, som därigenom 

 blivit fullständigt oanvändbar för sitt ursprungliga ändamål, och detta 

 efter endast i års lagring i det fria. Att detta kunnat inträffa beror 

 uppenbarligen därpå, att vi äro så föga underrättade om de risker, som 

 lagring under vissa förhållanden kan innebära. Vi veta med andra ord 

 icke, hur pappersveden i varje särskilt fall bör behandlas, för att den 

 även skall kunna hälla sig fri från rötor under bar himmel. Här gäller 

 det sålunda bl. a. att utröna den roll, som olika växtlighetsgrad å virket 

 spelar för rötutvecklingen, avverkningstidens, flottningens, barkningens 

 och framförallt lagringssättets betydelse härför o. s. v. 



Jag tillåter mig slutligen att fästa uppmärksamheten på ännu en fråga, 

 som allt sedan vår trävaruhanterings första dagar har varit aktuell, och 

 även för närvarande tilldrar sig det största intresse. Jag syftar på blå- 

 ytan i våra brädgårdar. Det kan synas egendomligt, att vi icke under 

 hela denna tid ha hunnit längre i vår strävan att undvika denna kala- 

 mitet. Detta faktum torde dock kunna förklaras därav, att de direkta 

 åtgärder mot densamma, som kunde tänkas ifrågakomma, ha synts allt- 

 för kostsamma. Men det måste härtill erinras om, att våregen kännedom 

 om blåytesvamparna alltjämt är mycket fragmentarisk. Med all säkerhet 

 rör det sig här icke om en enda art utan om en hel artgrupp med väx- 

 lande biologiska krav, vilket bör vara av vikt att få utrönt. Tiden 

 torde även vara inne för utprövande av metoder till förhindrande av 



