112 '1'0RSTEN LAGERBERG 



virkets infektion. De alltjämt stegrade virkespriserna göra det icke osanno- 

 likt, att kampmedel, vilka kanske för blott ett i o-tal år sedan av eko- 

 nomiska skäl ansågos uteslutna, nu skulle visa sig lönande. Det är så- 

 lunda av vikt, att hela blåyteproblemet upptages till en ingående be- 

 handling. 



Mycket annat för tekniskt bruk erforderligt virke, exempelvis sådant 

 till brobyggnader, slipers, telegrafstolpar, måste ges en betydligt längre 

 livslängd än den, man hittills lyckats tillförsäkra detsamma. Även på 

 detta område är en fördjupad inblick i destruktionsprocessernas förlopp 

 och närmare villkor nödvändig; mykologi och teknologi ha här ännu 

 ett tillfälle till samarbete till vårt skogsbruks bästa. 



Vad jag härmed har yttrat, har närmast avsett att i korthet karak- 

 terisera skogsmykologiens ställning i vårt land. Med den utveckling, 

 som vårt skogsbruk nu går till mötes, kan även med full visshet förut- 

 sägas, att allt flera uppgifter skola tillstöta. Under sådana förhållanden 

 måste det vara särskilt angeläget, att denna forskning beredes erforderliga 

 arbetsmöjligheter, så att den åtminstone tillnärmelsevis förmår motsvara de 

 krav, som komma att ställas pä densamma. Icke ens praktiskt skogs- 

 vetenskapliga frågor kunna nämligen lösas enbart genom studier i faltet, 

 härför erfordras även ett många gånger omfattande laboratoriearbete. 

 Man får därför hoppas, att statsmakterna skola känna sig övertygade 

 om behovet av ett skogsmykologiskt laboratorium, och att ett sådant 

 i en nära framtid kommer att inredas vid Skogshögskolan i enlighet med 

 den plan, som lärarrådet framlagt i statförslaget för år 1922. 



Men det är klart, att skogsmykologien även med de yppersta arbets- 

 möjligheter, och även om de förelagda problemen kunde bringas till en 

 lycklig lösning, föga kan uträtta till skogsbrukets fromma, om icke de 

 vunna resultaten omsättas i praktiken. På denna punkt är det skogs- 

 männen själva, som måste fortsätta. Just i detta avseende ger oss Nord- 

 amerika för närvarande ett lysande föredöme. Jag syftar på det om- 

 fattande utrotningskrig, som inletts mot Peridermiun: Strobi, vilken nu 

 hotar att förgöra resterna av de spontana white pinebeständen och tills 

 dato anstiftat svåra förödelser i kulturerna. Att denna svamp överhuvud 

 taget förekommer i Nordamerika beror på att man därstädes icke tillräckligt 

 beaktat, vad som i Europa blivit utrönt angående dess utveckling och 

 spridningsmöjligheter. Svampen fanns nämligen icke på hela nordameri- 

 kanska kontinenten före år 1906, men importerades dit med infekterade 

 Styobus--^\-&nX.ox från Tyskland och Frankrike, och har nu en oroväckande 



