KTT MODARNT AVVKRKNINGSSVSTKM 117 



rens ej^na metoder. I första hand skall man ställa sig den frågan: vil- 

 ket trädslag passar pa marken'- Därefter skall man söka åstadkomma 

 för det önskvärda trädslagets föryngring gynnsamma förhållanden och 

 låta naturen själv verka. 



Bästa förberedelsen för goda föryngringsbetingelser är upprepad be- 

 ståndsvård ända ifrån ungdomen, varigenom man har i sin hand att 

 reglera beståndets sammansättning och dirigera dess utveckling i rätt 

 riktning. Övergången bör bli mjuk, så att gallringarna så småningom 

 överföra skogen i föryngringsstadium, och EBERHARD kommer därför 

 till ett system med skärmbestånd över äterväxten. 



VV.AGNER säger ifråga om skärmbestånd, att det ej är någon svårighet 

 att få återväxten att inställa sig, men det är först därefter som svårig- 

 heterna begynna, nämligen när man skall bringa den att utveckla sig 

 vidare. Eberhard menar, att det skall vara en klen skogsman, som ej 

 med hjälp av sin utbildning och en noggrann kännedom om sina sko- 

 gar skall kunna få fram och utveckla de plantor han får i sina skogs- 

 bestånd. Och om bästa sättet att fä återväxt är under skärmbestånd, 

 så bör man naturligtvis använda detta sätt. 



Om nyckeln till föryngringen ligger i att åvägabringa sädana förhål- 

 landen, så att naturen sedan kan verka ostört, så måste givetvis skogs- 

 skötseln i första hand ha till uppgift att studera de faktorer som verka 

 hindrande, d. v. s. man skall främst fästa sin uppmärksamhet vid 

 mimisfaktorerna. Alltså måste man göra klart för sig vilka faror som 

 hota och söka undvika dessa. De äro huvudsakligen : stormfara (och 

 snötryck) ogräsväxt (och markförsämring överhuvud taget), sjukdomar 

 och insektangrepp. 



Gallringarna påverkas sålunda av vilka minusfaktorer man har att 

 räkna med å en viss lokal. Huvudprincipen för gallringarna är att spara 

 det härskande skiktet och detta av tre olika anledningar: de härskande 

 träden äro stormfasta, de äro de bästa fröträden och de avsätta dess- 

 utom den största och värdefullaste tillväxten. Häri blir det sedan mo- 

 difikationer allt efter förhanden varande minusfaktorer. Sålunda sparar 

 man på mellanbeståndet om ogräsfara föreligger och likaså i en syd- 

 sluttning med fara för stark insolation. Om ä en viss lokal föreligger 

 fara för ogräsväxt men ej risk för stormfällning, skall avverkningen föras 

 så att marken ej oförsiktigt blottas, men det är ej behövligt att kvar- 

 lämna stormfasta träd, varför ett starkt ingrepp kan göras i de här- 

 skande trädens skikt om blott mellanbeståndet, som sparas, är tillräck- 

 ligt väl utbildat. Vid stormfara däremot måste gallringen huvudsakligen 

 inskränkas till att omfatta de medhärskande och behärskade träden. 



