146 J. A. AMILON 



Undersökningen skulle utföras så, att de erhållna resultaten kunde 

 varidtionsstatistiskt prövas. Innan den igångsattes, syntes det nödvändigt 

 att utröna, huruvida de skogliga förhållandena låta underordna sig all- 

 männa variationsstatistiska lagar, i första hand om avvikelserna följa den 

 exponentiella felkurvan. F"ör prövningen härav användes förhållandet 

 mellan medelfelet och genomsnittsfelet, vilket vid en variation omkring 

 medeltalet, vilken alldeles följer den exponentiella felkurvan, är 1,253. 

 Detta tal kan kallas noggrannhctsmåtlet . Om ett antal värden ordna sig kring 

 sitt medeltal fullkomligt efter felkurvans ekvation, så är variationens nog- 

 grannhetsmått alltså 1,253. Är värdenas antal tämligen begränsat, såsom 

 här varit fallet, så får noggrannhetsmåttet endast sällan exakt den nu 

 angivna numeriska storleken, utan det kan något avvika därifrån, utan 

 att detta bevisar, att felkurvan icke gäller. Överhuvudtaget visade noggrann- 

 hetsmåttet en mycket tillfredsställande storlek. För skogarnas kubikmassa 

 per hektar växlade det emellan 1,221 och 1,243, för deras avstånd till 

 närmaste avsättningsort för virke befanns det inom en av de tre grup- 

 perna vara 1,221, och för medelpriset per kubikmeter 1,219, allt siffror 

 som angiva, att beträffande dessa företeelser avvikelserna från resp. 

 medeltal fördela sig i det allra närm.aste efter felkurvan. 



Andra mera direkta kontrollmöjligheter kunde uppsökas med tillhjälp 

 av den tillgängliga officiella statistiken. Denna innehåller som bekant 

 uppgifter om varje ecklesiastik skogs areal av produktiv mark och im- 

 pediment. För samtliga skogar inom en viss grupp är det därför med 

 dess tillhjälp möjligt att beräkna, huru många procent den produktiva 

 marken och huru många procent impedimenten upptaga utav den totala 

 arealen. De erhållna siffrorna äro alldeles riktiga och kunna därför användas 

 såsom en facit på motsvarande beräkningar gjorda för gruppens under- 

 sökta skogar. För samtliga skogar upptager den produktiva marken inom 

 södra gruppen 78, inom mellersta 77, inom norra gruppen 61 samt för lan- 

 det i dess helhet 76 procent av totala arealen. Motsvarande siffror för 

 de undersökta skogarna voro 82, 80, 61 och 75 procent. Skillnaden är 

 ju obetydlig och för landet i sin helhet uppgår den allenast till en pro- 

 cent. Vid ett annat liknande prov erhölls ungefärligen samma resultat. 



Dessa utredningar utvisa ju tämligen tydligt, att variationen hos de 

 företeelser, som skulle undersökas, följer de allmänna variationsstatistiska 

 lagarna, och att de utvalda skogarnas antal är tillräckligt för erhållande 

 av ett betryggande resultat. 



Före undersökningen å marken insamlades skriftligen genom revirför- 

 valtarna vissa statistiska uppgifter, och under själva undersökningen kom- 

 pletterades dessa av undersökningsförrättaren och vederbörande jägmäst- 

 are gemensamt. De senare medföljde i ett flertal fall vid besöken å skog- 



