EJ TKRClRONlXCi HOS NORRI.ANDSTAI.LKNS FRO 159 



På Skogsförsöksanstaltcns ovanoninämnda provytor ha ilc olika prf)vcn 

 visat följande eftergroning (tab. II). 



Tab. II. Eftergroningsprocenter. 



I Bispgården utfördes sådden den 29 maj 19 18, och revidering före- 

 togs den 28 sept. igi8 och den 28 sept. 1919. Motsvarande data för 

 Gällivare voro sådd den 23 juni 1918, revidering den i okt. igi8 och 

 den 18 sept. 19 19. 



Tabell I och II äro sammanställda av siffror, som jag erhållit av jäg- 

 mästare WlBECK. 



Sins emellan \oro proven mycket olika både med avseende på frö- 

 storlek, färg och renhet. En jämförelse mellan tvenne motsatser i fråga 

 om grobarhet, n:r i och 6, i dessa avseenden kan vara av ett visst in- 

 tresse, enär dessa prov var för sig kunna anses utgöra typen för gott 

 och dåligt frö. 



Prov n:r i be.stod av frön med en medellängd av 4,, mm, en 1000- 

 kornsvikt 5,4 gram. Det innehöll 4,3 % slöa frön men mjxket få frö- 

 vingar och skadade frön. Hos prov n:r i var medellängden endast 

 3,3 mm, looo-kornsvikten 3,1 gram, procenten slöa frön var ig, 6, antalet 

 skadade korn var också stort liksom mängden av frövingar och andra 

 föroreningar. (Bland slöa frön äro här medräknade de, som hade torr, 

 död frövita, och alltså ej voro groningsdugliga.) Fröskalets färg hos n:r 

 I var övervägande svart, medan den hos n:r 6 var ljust grå. Liknande 

 förhållanden rådde hos de övriga proven, d. \'. s. de bättre visade likhet 

 med n:r i och de sämre med n:r 6. 



Innan jag övergår till en närmare redogörelse för min undersökning, 

 torde det vara lämpligt att påpeka en omständighet, som tydligen är 



