efter(;roning hos Norrlands tallkns fro i61 



f^enomsläppligt för luft och vatten, liksom fallet är iiietl visst slag klö- 

 verfrö, som ju ofta medelst s. k. klövernötare måste bibringas springor 

 i skalet, för att det skall kunna gro första året. Dessa re|)or skola just 

 tjäna till att bereda luft och vatten lättare tillträde till grodden. Att 

 ett abnormt tjockt fröskal ej är orsak till tallfröets eftergroning bevisas 

 bäst därav, att frö av samma proveniens, sått på sydligare lokaler, visar 

 mindre eftergroningsprocent. Om endast .skalet varit orsaken, borde 

 eftergroningsprocenten \ara tillnärmelsevis dersanmia, oberoende av bredd- 

 graden. 



lui annan omständighet, som skulle kunna inverka i den ena eller 

 andra riktningen, är den utvecklingsgrad, som grodden eller embryot 

 uppnått inom fröet vid tiden för fröspridningen. Ar embryot väl utveck- 

 lat, har det naturligtvis större möjligheter att hastigt kunna gro, om de 

 yttre betingelserna därför äro uppfyllda, än om det är ofullgånget. 



Det gällde sålunda i första hand att utröna, om några skillnader i 

 embryots längd och utveckling i övrigt kunde påvisas för de olika pro- 

 venienserna. F"ör den skull mätte jag i mikroskop medelst mikrometer- 

 okular på loo frön av varje proveniens endospermets d. v. s. frövitans 

 längd, sedan fröskalet blivit avlägsnat, och preparerade därefter fram 

 grodden och mätte denna. Några absoluta siftVor äro här av mindre 

 intresse, enär det är embryots längd i förhållande till endospermets, som 

 är bestämmande för dess utvecklingsgrad. En grodd i ett mindre frö 

 kan absolut taget vara mindre än en annan i ett större men det oaktat 

 vara mera utvecklad. Här nedan angivna procenter äro alltså uttryck 

 för embryots längd i förhållande till endospermets. 



Först en jämförelse mellan sydsvenskt och norrländskt tallfrö i detta 

 avseende. Denna ger vid handen att, medan i det förra — ett från 

 Skogsvårdsföreningen erhållet prov från Finnerödja — embryonerna voro 

 mycket kraftiga och jämnstora med en medellängd av 85,8 %, maximum 

 97,6 % och minimum 62,7 %, visade de i det senare stora variationer 

 (jfr tab. III). Hos n:r i, det bästa provet norrlandsfrö, var sålunda me- 

 deltalet 77,3 %, maximum 93,9 % och minimum 19,2 "o- Ännu större 

 olikheter i fråga om embryonernas utveckling förefunnos hos de sämre 

 norrlandsproven. I en del frön funnos två, t. o. m. tre groddar, av 

 vilka i allmänhet den ena var bäst utvecklad och något så när hade 

 antagit den typiska formen, medan den eller de andra endast utgjordes 

 av mycket små, alldeles odifferentierade cellklumpar, omkring 0,2 -0,3 

 mm långa och kanske hälften så tjocka (se fig. i). Orsaken till, att det 

 kan finnas flera embryoner i ett frö, är bl. a. den, att det förekommer 

 flera arkegon och sålunda även flera honceller i endospermct, vilka se- 

 nare var för sig kunna befruktas och utvecklas vidare. 



