166 



CARL OLDERIZ 



delade pa tre »^riqiper: i) sådana med enibryoner av mer än 75 % längd, 



2) sådana med enibryoner mellan 75 % och 65 % och 3) sådana med 

 med embryoner under 65 %. Groningseffekten undersöktes naturligtvis 

 på annat material av resp. prov ; efter försökets avbrytande indelades 

 de använda fröna i tre grupper: i) grodda, 2) ogrodda men levande och 



3) döda. 



Ta/>. I'. Embryorelationer och deras förhållande till groningseffekten. 



Denna tabell visar ju en ganska god överensstämmelse mellan embryo- 

 längderna och groning.sresultatet. Om man ritar upp en summations- 

 kur\'a över embryolängderna i prov n:r i, tar den sig ut som framgår 

 av fig. 4. Om man nu antar, såsom jag förut anmärkte, att de bäst 

 utvecklade embryonerna först gro, skulle man genom att på ordinatan 

 gå från 100 till 30 få gränsen mellan de frön, som kunna gro i gro- 

 ningsapparat på 30 dygn och dem, som icke förmå detta. Denna kom- 

 mer att falla vid ungefär 75,5 %. Ned till 65 % inrymmer kurvan ytter- 

 ligare 19 frön med ett medeltal av ungefär 71,5 %. De 17 levande 

 (tab. V) av dessa äga en embryolängd av i medeltal 72 %. När nu tab. 

 IV visar ett medeltal av 72 % för de efter groningsförsöket levande men 

 ogrodda fröna, skulle alltså ej någon utveckling av embryonerna ha skett 

 hos dessa frön, under förutsättning att det vore de 1 7 bästa av de 65 

 — 75-procentiga fröna, som levde kvar. 



Av tab. IV framgår dock, att minimilängden för prov n:r i efter 

 groning var 41,5 %, och då det dessutom fanns 3 andra groddar under 

 65 %, ha alltså ej alla under 65 % dödats, och ej heller enbart sådana 

 utan även en del med högre procenttal. 



Många oberäkneliga förhållanden spela in härvidlag; somliga frön 

 kunna kanske vara mindre motståndskraftiga än andra mot infektion av 

 mögel, beroende på skador i fröskalet, uppkomna vid klängningen o. s. v. 



